ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/570/20 Справа № 202/1787/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

09 червня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника Капітанова Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Капітанова Дениса Геннадійовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
       -визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 23 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 05 лютого 2020 року о 13 год. 35 хв. в м. Дніпрі, Індустріальний р-н., пр. Слобожанський,40, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Згідно висновку медичного огляду, водій керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник Капітанов Д.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. 

В обґрунтування апеляційної скарги захисник Капітанов Д.Г. зазначає, що будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності у нього ознак сп`яніння, як зазначено в рапорті звужені зіниці очей, які не реагують на світло та тремтіння пальців рук відсутні, а отже і відсутні будь-які підстави для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою встановлення факту сп`яніння, а наданий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.

Звертає увагу на те, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням строків, визначених ст. 254 КУпАП та не відповідав вимогам закону.

Вказує, що в період з 20.01.2020 по 25.01.2020, за призначенням лікаря, він приймав медичний препарат ГІДАЗЕПАМ ІС. Жодних обмежень щодо керування транспортними засобами в інструкції вказаного препарату зазначено не було, однак в інструкції зазначено, що діюча речовина гідазепам є похідною бензодіазепінів і містить у своєму складі 1,4 бензодіазепіни у невизначеній кількості, який відповідно до Постанови КМУ №770 від 06.05.2020 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відноситься до психотропних речовин. Згідно відповіді КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей із стаціонаром» ДОР період виявлення зазначеної речовини в сечі складає до двох тижнів. Враховуючи вказаний період вживання препарату ГІДАЗЕПАМ, враховуючи термін його виявлення у сечі та те, що біологічний матеріал для дослідження – сечу, ОСОБА_1 здавав 05.02.2020, вважає, що позитивний результат в ході дослідження був викликаний саме вживанням менш ніж за два тижні до вищевказаних подій препарату ГІДАЗЕПАМ ІС, що призвело до помилкового складання висновку щодо перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що всупереч вимогам закону тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом виданий ОСОБА_1 не був.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Капітанов Д.Г. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  та сам  ОСОБА_1  підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

       Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.
       Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція).
       Як передбачено п. 12 Розділу ІІ згаданої вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
       Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (надалі – Порядок).
       Відповідно до вимог вищенаведеної Інструкції, поліцейські повинні складати протокол у присутності особи, яка притягається до відповідальності та відповідно до вимог ст. 268 КУпАП роз`яснити права особі,яка притягається до відповідальності. Однак, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зовсім не запрошували для складання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності, що є істотним порушення права на захист, оскільки особа, яка притягається до відповідальності повинна знати, яке обвинувачення їй висувається та вона має право на правову допомогу.
       Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП протокол складається у двох екземплярах та другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення вручається особі, яка притягається до відповідальності, що не було зроблено працівниками поліції, які за відсутністю ОСОБА_1 склали протокол про адміністративне правопорушення.
       Крім того, в порушені вимог Інструкції, працівниками міліції не було складено акту огляду з зазначенням ознак наркотичного сп`яніння, що ставить під сумнів взагалі огляду та визначення ознак сп`яніння, оскільки в матеріалах справи наявний тільки рапорт працівника поліції від 09.03. 2020 року, тобто в день складання протоколу, враховуючи що подія мала місце 05.02. 2020 року.
Таким чином,апеляційний суд зазначає, що будь-які докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та наявності у нього ознак сп`яніння, як зазначено в рапорті звужені зіниці очей, які не реагують на світло та тремтіння пальців рук відсутні, а отже і відсутні будь-які підстави для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою встановлення факту сп`яніння, а наданий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис.
       Крім того, з постанови, яка наразі оскаржується, вбачається, що суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 встановлена матеріалами справи. Однак, зміст оскаржуваної постанови не містить чітких доводів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом, оскільки місцевий суд не проаналізував наявні докази в їх сукупності та не перевірив їх з точки зору достатності та допустимості, не усунув наявні у справі суперечності
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Ці вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Так, статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП, особи, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на викладені вимоги закону, в разі отримання відомостей про перебування особи у стані сп`яніння, у протоколі про адміністративне правопорушення обов`язковому зазначенню, окрім п. 2.9 ПДР України, підлягають також й обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні дані й про те, що водія ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортних засобом, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП не було виконано працівниками поліції.

Вказані порушення тягнуть за собою порушення процедури огляду на стан  алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а тому є підставою для визнання доказів по справі недопустимими.

Крім того ,судом апеляційної інстанції встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить суперечливі дані, які судом першої інстанції були залишені поза увагою.

Так, в протоколі від 09 березня 2020 року зазначено, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Проте, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.02 2020 року ОСОБА_1 знаходився в наркотичному сп`яніння під дією бензодіазепіни , однак згідно Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, вказана речовина не відносяться до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, є складовою деяких психотропних речовин, обіг яких обмежено і стосовно яких допускається виключення деяких заходів контролю та відповідно до листу Головного лікаря ОСОБА_2 , виявлені -1.4 бензодіазепіни згідно за класифікацією ВООЗ 1990 року можуть міститься у снодійних та седативних медичні препаратах.

У протоколі про адміністративне правопорушення зовсім не зазначено під впливом яких саме наркотичних засобів ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Не містить зазначений протокол і даних про керування ОСОБА_1 транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, хоча при огляді на стан наркотичного сп`яніння лікар зобов`язаний пересвідчитися, чи не вживав особа, яка проходить огляд на стан сп`яніння лікарські засоби, які знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до висновку спеціаліста № 780 ОСОБА_1 з 20 січня 2020 року отримав рекомендації лікаря та відповідно до діагнозу повинен був приймати ліки, у тому числі гідазепам по 1 таблетки протягом п`яти днів, тобто до 25 січня 2020 року, що було підтверджено ОСОБА_1 при апеляційному розгляді.

Вказані факти були підтверджені довідкою лікаря, консультативним висновком спеціаліста, випискою з медичної карти та рецептом, що не спростовано іншими доказами, а тому визнаються апеляційним судом належними та допустимими доказами.

Як убачається з Інструкції для медичного лікарського засобу – гідазепам є похідним бензодіазепіну та в період лікування слід утримуватися від діяльності, що потребує підвищеної уваги та швидкої уваги, однак вказане не було враховано лікарем при огляді на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

       З пояснень  лікаря-нарколога  ОСОБА_3  при апеляційному розгляді можна зробити  висновки, що  при огляді  ОСОБА_1  на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, а саме при проведенні досліджень біологічної речовини (сечі) були виявлені метаболіти (продукти перетворення речовин в організмі в процесі проміжного обміну речовин (метаболізму), тобто метод, який використовується є якісним та не визначаються кількість психотропних речовин, тоді як період виявлення їх в сечі становить до двох тижнів.

       Враховуючи, що 1.4 бензодіазепіни можуть міститися в медичних препаратах, а саме у лікарському засобі - гідазепам, лікар - нарколог ОСОБА_3 не може виключити, що виявлені метаболіти не можуть бути викликані прийомом лікарського засобу, який ОСОБА_4 за рецептом лікаря приймав в період з 20 січня по 25 січня 2020 року.

        Вказані обставини не були враховані лікарем - наркологом при огляді ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, а тому апеляційний суд не може визнати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху допустимим доказом.

На переконання суду апеляційної інстанції, при ухваленні рішення суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам та необґрунтовано дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції вважає, що порушення, допущені поліцейським при складанні протоколу, є істотними та з огляду на те, що суд уповноважений розглянути справу лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що за їх наявності притягнути ОСОБА_1 до відповідальності неможливо, оскільки це істотно порушуватиме його права.

       Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

       У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

       Відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення в частині встановлення вини ОСОБА_1 не підтверджені в повній мірі належними і допустимими доказами, що виключає адміністративну відповідальність за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачаться на її користь.

Отже, апеляційною інстанцією встановлено, що справу суд першої інстанції  розглянув з порушенням вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП. 

Докази, наявні у справі, у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП перевірені не були, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу захисника Капітанова Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Капітанова Д.Г. і інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 квітня 2020 року , якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП .

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
Апеляційного суду Н.І.Калініч.