КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 753/10915/19                                            
номер провадження: 22-ц/824/3520/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Істамової Ірини Володимирівни на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києвавід                     11 липня 2019 року у складі судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами на банківському рахунку, 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами на банківському рахунку.
Позовна заява мотивована тим, що у травні 2018 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які знаходяться на сайті банку у Печерській філії АТ КБ «ПриватБанк» «Позняки». На підставі вказаного договору позивачу було відкрито банківський рахунок для обслуговування картки                              № НОМЕР_1 та видано коди доступу до системи дистанційного керування банківським рахунком «Приват24». З моменту відкриття банківського рахунку                        ОСОБА_1 постійно користувався власною карткою для власних потреб без перешкод.   24 серпня 2018 року позивач намагався використати картку у банкоматі банку, але картка була вилучена банкоматом. В подальшому позивач намагався скористатися мобільним додатком «Приват24», однак знову отримав відмову. Вказував, що станом на 24 серпня 2018 року залишок коштів на його картковому (банківському) рахунку становив орієнтовно   48 000 грн 00 коп.
Враховуючи, що позивач був позбавлений можливості отримати кошти зі своєї карти, яка в системі «Приват24» значиться як заблокована, ОСОБА_1 просив зобов`язати                  АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку (картка № НОМЕР_1 ), відкритого у Печерській філії ПАТ КБ «Приватбанк» «Позняки», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Гришка 4-А на ім`я ОСОБА_1 в межах фактичного залишку коштів, шляхом негайного розблокування банківського рахунку для обслуговування картки під номером НОМЕР_1 та відновлення доступу до банківського рахунку для обслуговування вказаної картки.
Заочним рішенням Дарницькогорайонного суду міста Києва11 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку (картка № НОМЕР_1 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 у Печерській філії ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Гришка, 4-А в межах фактичного залишку коштів шляхом розблокування банківського рахунку для обслуговування картки  № НОМЕР_1 та відновлення доступу до банківського рахунку за № 5168 НОМЕР_2 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Істамова І.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що після укладення у травні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк»  із ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг,  21 серпня 2018 року ОСОБА_1 було внесено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції. Керуючись вимогами п.4 ст.10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» 22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» направило електронне повідомлення до Державної служби фінансового моніторингу України про виявлення  фізичної особи (з якою встановлені ділові відносини), яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції. Тому вважає, що блокування рахунку позивача, а також припинення ділових відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було здійснено відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Подальші дії АТ КБ «ПриватБанк» ґрунтувались на Положенні Національного банку України «Про здійснення банками фінансового моніторингу». 
Представник  ОСОБА_1 - адвокат Корнієнко М.К. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Вказує, що в апеляційній скарзі банк змінює свою правову позицію і зазначає, що він не зупинив фінансові операції позивача, а припинив з ним ділові відносини. Вказані твердження банку є маніпулюванням термінами та фактично відповідач намагається уникнути відповідальності за порушення порядку та строків зупинення та відновлення фінансових операцій, встановлених статтю 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Зазначає, що згідно положень вказаного Закону зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішенню відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Наразі блокування рахунку позивача триває 29 місяців, що прямо порушує вимоги вказаного вище Закону.
Наголошує, що  позивач є добропорядним та законослухняним громадянином має двох малолітніх доньок, брав участь у антитерористичній операції у якості бійця добровольця під час здійснення антитерористичної операції на сході України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано того, що АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно заблокувало банківський рахунок позивача, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», чим створило перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні його грошовими коштами на цьому рахунку. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у травні 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (які знаходяться на сайті банку) у Печерській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» «Позняки», що знаходиться за адресою: місто Київ,                            вул. Гришка 4-А.
На підставі вказаного договору ОСОБА_1 було відкрито банківський рахунок для обслуговування картки № НОМЕР_1 (далі - картка) та видано коди доступу до системи дистанційного керування банківським рахунком «Приват24».
З моменту відкриття банківського рахунку ОСОБА_1 постійно користувався власною карткою для власних потреб без перешкод.
Встановлено, що 24 серпня 2018 року ОСОБА_1 намагався використати картку у банкоматі банку, але картка була вилучена банкоматом.
У подальшому ОСОБА_1 намагався скористатися мобільним додатком «Приват24», однак знову отримав відмову.
Позивач вказував, що станом на 24 серпня 2018 року залишок коштів на картковому (банківському) рахунку становив орієнтовно 48 000 грн 00 коп.
Вказані обставини свідчать про те, що позивач був позбавлений можливості отримати кошти зі своєї карти, оскільки відповідач в односторонньому порядку припинив видачу коштів, а картка в системі «Приват24» значиться як заблокована.
Судом першої інстанції встановлено, що від ПАТ КБ «ПриватБанк»на адресу                    ОСОБА_1 не надходило жодної мотивованої вимоги або мотивованого обґрунтування чи пояснення блокування грошових коштів на рахунку та позбавлення доступу до використання платіжної картки.
28 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами на поточному рахунку, зазначивши про блокування карток: НОМЕР_1 ; 4149 НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , оскільки грошові кошти необхідні для його власних потреб та утримання неповнолітніх дітей.
Також 13 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління           АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, у якій зазначив про те, що 24 серпня 2008 року йому стало відомо про блокування коштів на картках: НОМЕР_1 ; 4149 НОМЕР_3 ;                  5168 НОМЕР_5 , а 29 серпня 2018 року він надіслав заяву про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами на поточному рахунку до Головного управління АТ КБ «ПриватБанк». 30 серпня 2018 року оператор банку повідомив про розірвання відносин в односторонньому порядку.
Встановлено, що 05 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах      ОСОБА_1 , надіслала на адресу АТ КБ «ПриватБанк» адвокатський запит з проханням повідомити причини блокування карток, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні коштами, надання копій договорів про відкриття карткових рахунків, підтвердження дотримання процедури зупинення фінансових операцій, надання копій відповідних рішень.
12 жовтня 2018 року за вих. №20.1.0.0.0/7-180831/3617 та 13 жовтня 2018 року  за вих. №20.1.0.0.0/7-180918/3804 у відповідь на звернення позивача від 18 вересня 2018 року                    АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що звернення перебуває в роботі.
19 жовтня 2018 року за вих. №20.1.0.0.0/7-180918/3804 відповідачем повідомлено, що за результатами звернення здійснюється додаткова перевірка обставин блокування карткового рахунку, про результати якої буде повідомлено.
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Положенням ч.1 ст.1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.
Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Таким чином, дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 1702-VII).
Вказаного висновку щодо застосування норм матеріального права дійшов Верховний Суд  у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 754/11107/16-ц та у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 235/5583/16-ц.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів законності підстав для блокування карток відповідача.
Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що безпідставне блокування банківського рахунку позивача, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк», чинить йому перешкоди у користуванні та розпорядженні його грошовими коштами на цьому рахунку, та відповідно, задоволення позову ОСОБА_2 . 
Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та  правильно встановив обставини у справі.  
Посилання в апеляційній скарзі на те, що блокування рахунку позивача, а також припинення ділових відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було здійснено відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не заслуговують на увагу з таких підстав. 
По справі встановлено, що 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 було внесено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції. Вказаний перелік у якому значиться ОСОБА_1 затверджений наказом Державної служби фінансового моніторингу України від 21 серпня 2018 року №110 (а.с. 80).
22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено електронне повідомлення до Державної служби фінансового моніторингу України про те, що банком виявлено фізичну особу (з якою встановлені ділові відносини), яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції.
Також 22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» заблокувало відкритий ОСОБА_1 у Печерській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок для обслуговування картки під № НОМЕР_1 .
На даний час вказаний банківський рахунок позивача залишається заблокованим.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 5 Закону № 1702-VII банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 17 Закону № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).
Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.
Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.
Частиною 5 ст.17 Закону № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.
Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.
Відповідно до п.91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.
Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.
У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок.
Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не обґрунтувало правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, не надало та, не зважаючи на неодноразові звернення позивача, не вчинило дій, направлених на розблокування карткового рахунку. Крім того, призупинення видаткових операцій діяло понад строки, встановленні чинним законодавством.
Такі висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 235/5583/16-ц.
Та обставина, що 22 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено електронне повідомлення до Державної служби фінансового моніторингу України про те, що банком виявлено фізичну особу, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, не спростовує того факту, що відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його картковий рахунок, а також не спростовує того, що призупинення видаткових операцій діяло понад строки, встановленні чинним законодавством.
Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, яким судом надана належна правова оцінка.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Істамової Ірини Володимирівни  залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києвавід 11 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді