Єдиний унікальний номер 233/6318/19 
Номер провадження 22-ц/804/1557/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер 233/6318/19  
Номер провадження 22-ц/804/1557/20

22 квітня 2020 року               м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
учасники справи:
позивачка: ОСОБА_1   
відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»
представник відповідача:  ОСОБА_2 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1   до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, 
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»
на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року, повний текст якого складено суддею Мартиненко В.С. у м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 20 лютого 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, -
ВСТАНОВИВ:
  ІСТОРІЯ СПРАВИ
У вересні 2019 року позивачка звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з  позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати.
В обґрунтування позову зазначала, що вона працювала старшим оператором станційного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів у виробничому підрозділі «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 21021 грн 73 коп., після вирахування обов`язкових платежів її розмір відповідає 16781 грн 51 коп.
  З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року  в загальному розмірі 16 781,51 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
20 лютого 2020 рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі  задоволено частково:
- Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 19 205 (дев`ятнадцяти тисяч двохсот п`яти) гривень 92 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
-  В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 1815 (однієї тисячі восьмисот п`ятнадцяти) гривень 81 копійки відмовлено.
- Стягнуто з відповідача  в дохід держави судовий збір у розмірі 702 (семисот двох) гривень 03 копійок.
- Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць - за травень 2017 року в розмірі 569 (п`ятисот шістдесяти дев`яти) гривень 38 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
  КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Зазначає, що суд безпідставно прийняв рішення виключно на підставі довідки, наданої позивачкою, оскільки вона виготовлена на непідконтрольній території виробничим підрозділом «Станція Дебальцево-Сортувальна», не містить необхідних реквізитів, а тому легітимність її створення є оспорюваною.
Одночасно суд зробив помилковий висновок, що у спірний період позивачка фактично працювала і цей факт також підтверджується вищенаведеною довідкою.
Відсутність первинних документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт позивачем, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.  
Зазначає, що Наказ від 15.03.2017 року № 384-Н «Про встановлення простою» є загально - організаційним наказом по регіональній філії  «Донецька залізниця», та таким, який не містить у собі інформації, щодо встановлення простою самі позивачці.
Також зазначає, що згідно із Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2015 року визнано районами проведення антитерористичної операції.
Посилаючись на висновок Торгово - промислової палати України зазначив, що у вищевказаному документі ретельно описані всі події, які унеможливили здійснення нарахування та виплати заробітної плати, а тому докази надані позивачем  є неналежними та такими, що не підтверджують нарахування заробітної плати та наявність заборгованості.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
       Сторони  не скористалися правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
   Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
        Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що дана справа є малозначною,  ціна позову  складає 16 781,51 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено.   
Позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді старшого оператора станційного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів, зокрема з 08 липня 2016 року у реорганізованому на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» №303 від 15.04.2016 року виробничому підрозділі «Станція Дебальцеве-Сортувальна» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
17 липня 2017 року на підставі наказу від 10.07.2017 року № 7935/ДН-ОС позивач була звільнена у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються дублікатом трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , копія якого долучена до матеріалів справи.
Відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 938 від 31.10.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця».
Головним бухгалтером та заступником начальника ВП «Станція Дебальцеве-Сортувальна» було здійснено розрахунок заборгованості із заробітної плати, згідно з яким станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 21 021 грн 73 коп., після вирахування обов`язкових платежів її розмір відповідає 16 781 грн 51 коп. 
Відповідно до довідки від 28.11.2019 р. за № 1467/2, копії видаткового касового ордеру від 23 серпня 2017 року, позивачці за першу половину березня 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 1815,81 грн., яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 23 серпня 2017 р. в розмірі 1443,89 грн., нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року по липень 2017 року не здійснювалося.
Відповідно до довідки-розрахунка оплати середньої зарплати, копій табелів обліку використання робочого часу за березень 2017 року, довідок, згідно з якими заборгованості за спецодяг та спецвзуття, депонована заробітна плата відсутні, повідомлення виробничої одиниці «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» працівника про ліквідацію та виведення зі штатного розпису її посади, наказу (розпорядження) № 7935/ДН-ОС від 10.07.2017 р. про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 , табельний номер 1150, в якому зазначено, що її звільнено 17.07.2017 р. за п .1 ст. 40 КЗпП України та вирішено надати вихідну допомогу у розмірі 1 середньої заробітної плати та виплатити компенсацію за 10 днів відпустки.
Відповідачем надано копії наказу Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №384-Н від 15.03.2017 року про встановлення простою з 16 березня 2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №899-н від 26.06.2017 року про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень».
Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно з ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.
Задовольняючи частково позовні вимоги  про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні з позивачкою не провів остаточного розрахунку та не виплатив заборгованість по заробітній платі за період з  березня по липень 2017 року. 
Висновок суду підтверджується відповідними копіями розрахунків заробітної плати (табулеграмами), копіями наказу про звільнення, копією  трудової книжки,  та узгоджується з положеннями ст.116 КЗпП України.   
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.  
   В підтвердження не виплаченої заробітної плати за період з березня по липень 2017 року позивачкою надано довідку за підписом головного бухгалтера та заступника начальника ВП «Станція Дебальцеве-Сортувальна» відповідно до якої, станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої позивачці заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року складає 21 021 грн 73 коп., після вирахування обов`язкових платежів її розмір відповідає 16 781 грн 51 коп. 
Проте, як вбачається із зазначеної довідки про суму заборгованості, сума нарахованої заробітної плати з березня по липень 2017 року складає 21 021, 73 грн, між тим, позивачка просить стягнути суму до виплати у розмірі 16 781, 51 грн. 
Відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу
Статтею168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.
168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату  праці,  суд  має  навести  в рішенні  розрахунки,  з  яких  він виходив при визначенні сум,  що підлягають стягненню.  Оскільки справляння і  сплата  прибуткового податку   з   громадян  є  відповідно  обов`язком  роботодавця  та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших  обов`язкових  платежів,  про  що  зазначає  в резолютивній частині рішення. 
На підставі  ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом надану позивачкою довідку про суму заборгованості та врахувавши вимоги чинного законодавства, дійшов правильного висновку про те, що оскільки предметом спору є саме заробітна плата за березень-липень 2017 року, то збільшення її розміру до 21 021,73 гривень не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума є в доданій до позовної заяви довідці (а.с.16) і саме ця сума підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати. 
Відповідно до довідки від 28.11.2019 р. за № 1467/2, копії видаткового касового ордеру від 23 серпня 2017 року, позивачці за першу половину березня 2017 року було нараховано заробітну плату в розмірі 1815,81 грн., яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 23 серпня 2017 р. в розмірі 1443,89 грн., нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року по липень 2017 року не здійснювалося (а.с.64, 66).
Отже, враховуючи надані відповідачем докази про отримання позивачкою частково заробітної  плати за березень 2017 року у розмірі 1815,81 ( до виплати-1443,89 гривень),  суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, за відрахуванням зазначеної суми, тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року у розмірі 19 205,92 грн (21 021,73 грн – 1815,81 грн).
Доводи відповідача, про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачці сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.
Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.
Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.
  Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.
Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, на який посилається представник відповідача не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення. 
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та  оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:     А.В. Гапонов

Судді:       Г.В. Новікова

        Л.П.Никифоряк