ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20373/18                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 червня 2020 року                                                               м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                           Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                               Безименної Н.В., Кучми А.Ю. 
за участю секретаря судового засідання:            Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступник - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві)  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.09.2018 року, 
В С Т А Н О В И В:
    У грудні 2018 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.09.2018 №0602151213, яким на підставі ст.126 ПКУ зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 374     295,01 грн, та податкове повідомлення-рішення від 07.09.2018 №0602131213, яким на підставі ст.126 ПКУ зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 228     448,35 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідно до статті 126 Податкового кодексу України відповідальність для платника податків передбачена тільки, якщо він не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом та не передбачає застосування до платника податків штрафних санкцій у разі зарахування коштів, які в строки сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу за минулий період.
Апелянт наголошував, що законодавець наділив податковий орган правом застосовувати штраф до платника податку згідно із ст.126 Податкового кодексу України у випадку сплати суми грошового зобов`язання з затримкою сплати, проте не наділяє податковий орган правом застосовувати штраф при виконанні п.9 ст.87 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податку.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Відповідно до ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 з 12 березня до 02 квітня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" по всій території України запроваджено карантин та, в подальшому карантинні обмеження також продовжені.
Оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, розділ VІ "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями, зокрема,  309 цього Кодексу, строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, який обраховується з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, є продовженим на строк дії такого карантину.
03.06.2020 до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника відповідача надійшло  клопотання про заміну сторони правонаступником, а саме, замінити Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, від 19.06.2019 № 537, розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р, наказ Державної податкової служби України від 12.07.2019 № 14.
Колегією суддів встановлено, що згідно постанови Кабінету Міністрів № 537 від 19.06.2019 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи ДПС за переліком згідно з додатком.
Тобто, фактично функції з реалізації державної податкової політики на разі виконуються Державною податковою службою України, а здійснення функцій Державної фіскальної служби припинено.
Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, утворено Головне управління ДПС у м. Києві.
Отже, з урахуванням положень ст. 52 КАС України, колегія суддів вважає необхідним допустити заміну відповідача правонаступником Головним управління ДПС у м. Києві.   
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді,  пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ "Техінвестпостач", за результатами якої складено акт перевірки від 10.08.2018 №14589/26-15-12-13-20/25386911.
В акті перевірки зафіксовано, що ТОВ "Техінвестпостач" порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, передбачених п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а саме в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість по наступних документах: податкового повідомлення-рішення від 12.12.2012 №14122204, кількість днів затримки сплати 7; податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2016 №9171801879, кількість днів затримки сплати 11; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 155; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 146; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 92; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 85; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 29; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.11.2016 №9221978182, кількість днів затримки сплати 26; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.12.2016 №9244077266, кількість днів затримки сплати 242; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.12.2016 №9244077266, кількість днів затримки сплати 210; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.12.2016 №9244077266, кількість днів затримки сплати 207; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.12.2016 №9244077266, кількість днів затримки сплати 125; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 №9021649463, кількість днів затримки сплати 180; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.04.2017 №9067971394, кількість днів затримки сплати 121; податкова декларація з податку на додану вартість від 19.07.2017 №9139863406, кількість днів затримки сплати 30; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.08.2017 №9166293708, кількість днів затримки сплати 28; податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2017 №9190842490, кількість днів затримки сплати 23; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.10.2017 №9216098707, кількість днів затримки сплати 31; податкова декларація з податку на додану вартість від 18.10.2017 №9216098707, кількість днів затримки сплати 24; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.11.2017 №9295429518, кількість днів затримки сплати 26; податкова декларація з податку на додану вартість від 19.12.2017 №9271213663, кількість днів затримки сплати 27; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.01.2018 №9295429518, кількість днів затримки сплати 27; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 №9023658069, кількість днів затримки сплати 84; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 №9023658069, кількість днів затримки сплати 83; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 №9023658069, кількість днів затримки сплати 53; податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 №9023658069, кількість днів затримки сплати 52; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.04.2018 №9070294593, кількість днів затримки сплати 57; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.04.2018 №9070294593, кількість днів затримки сплати 54; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.04.2018 №9070294593, кількість днів затримки сплати 25; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.05.2018 №9095482411, кількість днів затримки сплати 28; податкова декларація з податку на додану вартість від 17.05.2018 №9095482411, кількість днів затримки сплати 27. 
       На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: 
            - від 07.09.2018 №0602131213, яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України нараховано штраф у розмірі 20% у сумі 228  448,35 грн.;
           - від 07.09.2018 №0602151213, яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України нараховано штраф у розмірі 10% у сумі 374  295,01 грн.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та вказав, що сплата підприємством податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту     87.9     статті     87 Податкового кодексу України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом     126.1     статті     126 Податкового кодексу України, а тому  контролюючим органом правомірно застосовано штраф у відповідних розмірах.
           Даючи правову оцінку викладеним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Згідно з п.п.14.1.39   п. 14.1   ст.   14 ПК України     грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. 
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Частина перша п. 87.9 ст. 87 ПК України передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Нормою п. 87.9 ст. 87 ПК України    законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.
Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному п. 87.9 ст. 87 ПК України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.
При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. 
Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм п.87.9 ст. 87 ПК України ст. 126 цього Кодексу не містить.
Отже, сплата платником податків податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, внаслідок чого податковий орган здійснював зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника податків, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем надано платіжні доручення, відповідно до яких вбачається сплата за податковими зобов`язаннями відповідно до поданих податкових декларацій за відповідні періоди. 
            Разом з тим, суми, що сплачувалися товариством, податковим органом спрямовувалися  у рахунок погашення податкового боргу.
 При цьому, факт наявності податкової заборгованості позивачем не заперечується.
 Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що обставини щодо правомірності формування сум податкового боргу, їх розміру, періоду за який такий борг виник, позивачем у межах даного спору не оскаржується.
 Позивач в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що  у передбачені законодавством строки сплатив суми грошового зобов`язання, що підтверджується платіжними дорученнями,  у зв`язку з чим у контролюючого органу відсутні будь-які підстави для застосування по відношенню до позивача штрафних санкцій, передбачених ст. 126 ПК України є необґрунтованими, оскільки апелянт невірно трактує    зміст ст. 87 та ст. 126 цього Кодексу. 
Отже, нарахування відповідачем на підставі ст.126 ПК України позивачу  штрафу за податковими повідомленнями-рішеннями    від 07.09.2018 №0602151213 та  №0602131213 є правомірним.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.09.2018 року.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд            
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року  - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03.06.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                              Л.В.Бєлова

Судді                                                                                                                                                                                          Н.В.Безименна,

                                                                                                                   А.Ю.Кучма