Справа № 759/17023/19                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Степанова С.В.
Провадження № 33/824/268/2020                                                                        Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
 27 травня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.
 
секретар:                                                                                             Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                   ОСОБА_1 ,
захисника                                                                                            Вахненка М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених 
ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 08.09.2019 о 22 год. 41 хв., ОСОБА_1 рухаючись по пр. Перемоги, в районі будинку № 105 в місті Києві, керуючи транспортним засобом «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_2 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на тротуарний камінь, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. При цьому, ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме поведінка, яка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями порушив п.п. 2.3 «б», 2.5, 12.1 ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт звертає увагу на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився лише на місці зупинки за допомогою технічних засобів, проте останній не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Всупереч вимогам законодавства працівники поліції не запропонували проїхати до лікарні для встановлення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 повідомив працівникам, що від проходження огляду на місці він відмовляється, однак якщо б йому запропонували проїхати до лікарні, він би не відмовився. Так, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про встановлення факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. 
Також, ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. У протоколі про адміністративне правопорушення не зрозуміло сформульована суть порушення, адже не вказано, від якого саме огляду відмовився водій. Формулювання « у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст.266 КУпАП.
Окрім того, у поясненнях свідків також не зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.
Апелянт звертає увагу на те, що у матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.
Також, ОСОБА_1 не відсторонили від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.
Посилання у протоколі на порушення апелянтом п. 2.5 ПДР України не ґрунтується на законі, адже цей пункт передбачає відмову проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції у той час, як сам протокол складав поліцейський.
Крім того, при наявності обґрунтованих сумнівів в реальності показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_1 та захисника Вахненка М.В., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, 
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015                           № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.3 «б» ПДР України зазначає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися.
Пункт 12.1 ПДР України передбачає, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.4 ст.256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП.
Відповідно до п.2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколів, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП - не заявляв (а/с 3). 
З провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення порушника, дослідив письмові докази у справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушень, визнавши доведеним невиконання водієм п.п.2.3 «б», 2.5, 12.1 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 269189 від 08.09.2019 року (а.с. 1), серії ДПР18 № 269190 від 08.09.2019 р. (а.с.2), схемою місця ДТП (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4), копією постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.5), відеозаписом з місця події (а.с.6).
Також під час апеляційного розгляду справи було оглянуто диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з місця події, з якого чітко вбачається відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`янінні за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі в присутності двох свідків.
Суд першої інстанції правомірно взяв наявні докази до уваги та надав їм належну правову оцінку. З вказаними висновками суду апеляційний суд погоджується, вважає їх правильними та законними.
Так, доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду, надано не було, також їх не було надано і суду апеляційної інстанції.
Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено.
Окрім того в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника було допитано свідка ОСОБА_4 . В своїх пояснення даний свідок зазначив, що він не був очевидцем події, а приїхав на місце пригоди о 02.00 год. ночі і там вже нікого не було.
Також судом апеляційної інстанції були відібрані письмові пояснення від інспектора 5 р. 2 б. УПП в м. Києві Проценка Є.В., з яких вбачаються обставини та підстави для складання протоколів про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 (а.с.41).
Будь-яких клопотань про витребування доказів та дослідження нових доказів в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга не містить,   ОСОБА_1 та його захисником під час апеляційного розгляду заявлено не було. 
Крім того, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції з приводу складення адміністративних протоколів щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - не подавалось.
Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.
Таким чином, на думку апеляційного суду, постанова Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко