Постанова
Іменем України                                       
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 404/2903/15-ц
провадження № 61-10402cв18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Класичний приватний університет,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Гайсюка О. В., Голованя А. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Класичного приватного університету  (далі - КПУ) про стягнення недонарахованої заробітної плати.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 09 квітня 2008 року                  по 15 квітня 2015 року він працював у КПУ за контрактом з працівником             № 214 на посадах, що відносяться до науково-педагогічних посад: проректор, завідуючий кафедрою, професор.
З часу укладення контракту розмір його заробітної плати становив 9 705 грн, починаючи з жовтня 2008 року збільшився до 10 035 грн, а з 2009 року розмір заробітної плати постійно зменшувався.
Відповідач надав довідку про роботу та заробітну плату від 30 квітня               2015 року № 1005, у якій зазначено, що відповідно до штатного розпису КПУ починаючи з січня 2008 року нараховувалась заробітна плата з поступовим збільшенням її розміру, з врахуванням інфляції та знецінення національної грошової одиниці, внаслідок чого її розмір у грудні 2008 року становив          20 315,00 грн.
Таким чином, розмір недорахованої йому заробітної плати за період                        з 2008 по 2015 рік складає 1 420 256, 75 грн, а саме: у 2008 році -                 56 907,84 грн, у 2009 році - 148 515,00 грн; у 2010 році - 230 863,92 грн;                     у 2011 році - 231 689,25 грн; у 2012 році - 231 026,26 грн; у 2013 році -               229 717,15 грн; у 2014 році - 221 998,15 грн; у 2015 році - 69 539,18 грн.
Крім того, на початку квітня 2015 року йому стало відомо, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування накопичені недостовірні відомості про нього як про застраховану особу, а саме: за період з 05 червня 2008 року по листопад       2014 року помилково зазначено код категорії застрахованої особи, замість «ЗНТ024А1», який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу як науково-педагогічному працівнику згідно з Законом України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність», в реєстрі зазначено код «1», що є підставою для обліку та зарахування загального стажу як найманому працівнику.
Про цей факт та необхідність виправлення недостовірних відомостей в реєстрі в частині спеціального страхового стажу неодноразово звертався до КПУ, проте його звернення залишились без належного реагування з боку відповідача.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просивстягнути з КПУ на його користь суму боргу з виплати заробітної плати у розмірі 1 420 256,75 грн, що включає суму боргу з виплати заробітної плати за 2008 рік у розмірі 56 907,84 грн, за 2009 рік - 148 515,00 грн,                                   за 2010 рік - 230 863,92 грн, за 2011 рік - 231 689,25 грн,                                                   за 2012 рік - 231 026,26 грн, за 2013 рік - 229 717,15 грн, за 2014 рік -                    221 998,15  грн, за 2015 рік - 69 539,18 грн; зобов`язати КПУ подати до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя скасовуючі документи щодо недостовірних відомостей про нього як про застраховану особу, а саме: сформувати та подати звіти за попередні періоди з червня 2008 року по липень 2015 року, включивши до кожного з них перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилково щодо нього як застрахованої особи, та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями про нього як про застраховану особу за кодом « ЗНТ024А1 », який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу йому як науково-педагогічному працівнику згідно із Законом України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність». 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада         2016 року у складі судді Галагана О. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з КПУ на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 1 420 256,75 грн, без утримання податків та інших обов`язкових платежів, а саме: за 2008 рік - 56 907,84 грн, за 2009 рік -             148 515 грн, за 2010 рік - 230 863,92 грн, за 2011 рік - 231 689,25 грн,                     за 2012 рік - 231 026,26 грн, за 2013 рік - 229 717,15 грн, за 2014 рік - 221 998,15 грн, за 2015 рік - 69 539,18 грн.
Зобов`язано КПУ сформувати та подати до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя звіти за попередні періоди                   з червня 2008 року по липень 2015 року, включивши до кожного з них перелік таблиць звіту, відповідну таблицю зі статусом «скасовуюча» з відомостями, які були помилково щодо ОСОБА_1 як застрахованої особи та відповідну таблицю зі статусом «початкова» із зазначеними правильними відомостями про нього як про застраховану особу за кодом « ЗНТ024А1 », який є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу ОСОБА_1 як науково-педагогічному працівнику згідно із Законом України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність».
Стягнуто з КПУ на користь ОСОБА_1 6 900 грн понесених витрат на правову допомогу.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача існує борг щодо виплати заробітної плати позивачу за період роботи у КПУ з 2008 по 2015 рік, розмір якого, без відрахування податків та обов`язкових зборів, складає 1 420 256,75 грн.
 
Також суд першої інстанції, враховуючи те, що задоволено вимоги позивача щодо недорахованої заробітної плати, дійшов висновку про те, що підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача подати відповідну інформацію до Пенсійного фонду України, оскільки вказане відобразиться на його пенсійному забезпеченні.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня             2018 року апеляційну скаргу КПУ задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову   ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи висновок судово-економічної експертизи від 14 червня 2016 року, дійшов висновку проте, що у відповідача відсутня заборгованість з виплати заробітної плати             ОСОБА_1 .
 
Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання КПУ подати інформацію до Пенсійного фонду України, оскільки, як установив апеляційний суд, Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя вже внесені зміни до реєстру застрахованих осіб стосовно ОСОБА_1 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: статті 43, 46 Конституції України; статті 94, 96, 97, 103, 115, 116, 233, 253, 254 КЗпП України; статтю 5 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Верховною Радою України 04 лютого 1994 року; частину тридцять п`яту      статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; статтю 15 Закону України «Про оплату праці»; статтю 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»; статтю 59 Закону України «Про вищу освіту»; статті 4, 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; підзаконні акти, що регулюють виплату заробітної плати відповідно до державних гарантій: пункт 1 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України              від 31 грудня 2001 року № 78, порушення яких встановлені органами державної влади, зокрема Територіальною державною інспекцією з питань праці в Запорізькій області та доведені в судовому порядку (вступили в законну силу). Апеляційний суд порушив норми процесуального права, а саме: статті 77, 78, 80, 89, 95 ЦПК України, ухвалив рішення, яке не відповідає частинам першій-п`ятій статті 263 ЦПК України, а зміст мотивувальної частини постанови апеляційного суду не відповідає вимогам частини третьої статті 382 ЦПК України.
 
Зазначав, що основним доказом порушення його трудових прав щодо виплати заробітної плати є акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 11 березня 2015 року № 08-01-0017/0011, складений Територіальною інспекцією з питань праці в Запорізькій області, якому апеляційний суд не надав належної правової оцінки.
 
Відповідно до довідки про роботу та заробітну плату № 1005 , яка надана відповідачем, йому у 2008 році нарахована заробітна плата у розмірі                   125 922,00 грн, а у 2009 році - 171 048,42 грн, яка мала бути сплачена у повному обсязі, однак відповідач виплатив лише частину нарахованої заробітної плати: 69 015 грн за 2008 рік та 95 265 грн за 2009 рік.
 
Отже, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань з виплати заробітної плати, заборгованість із заробітної плати за 2008 рік становить        56 907 грн та 75 783 грн за 2009 рік.
 
Суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що відповідач незаконно зменшив його посадовий оклад, а також не надав належної правової оцінки доказам, які підтверджують його право на отримання державних гарантій науково-педагогічним працівникам у вигляді виплати обов`язкових надбавок до посадового окладу.
Також суд апеляційної інстанції не врахував, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2015 року у справі                                  № 404/4800/15-ц відповідача було зобов`язано здійснити відповідні відрахування до Пенсійного фонду України та подати відомості про науково-педагогічного працівника як застраховану особу за кодом «ЗНТ024А1», що є підставою для обліку та зарахування спеціального стажу йому як науково-педагогічному працівнику згідно із Законом України «Про наукову та науково-педагогічну діяльність».
Указаним судовим рішенням встановлено фальшування бухгалтерської звітності, що подавалась до Пенсійного фонду України.
Відповідач визнав помилковість відрахувань і здійснив виплати Пенсійному фонду України за період із серпня 2008 року по листопад 2014 року.
 
Висновок судово-економічної експертизи від 14 червня 2016 року, який суд апеляційної інстанції поклав в основу свого рішення,  є таким, що базується на помилкових даних, суперечить індивідуальній відомості Пенсійного фонду України форми ОК-5, у ньому не враховані положення довідки № 1005, а тому він не є належним доказом у справі.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У квітні 2018 року КПУ подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
09 квітня 2008 року між КПУ в особі ректора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений контракт з працівником № 214, відповідно до умов якого           ОСОБА_1 прийнятий на посаду проректора з міжнародної роботи за кваліфікацією доктор юридичних наук, професор, на строк з 09 квітня            2008 року по 09 квітня 2018 року.
 
Згідно з пунктом 2.1 зазначеного контракту працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цим контрактом, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством, статутом КПУ, колективним договором і угодою сторін.
 
Також між сторонами укладено додаткову угоду до контракту з працівником від 09 квітня 2008 року № 214 та договору від 04 квітня 2008 року.
 
Згідно з пунктом 1.2 додаткової угоди посада може змінюватись відповідно до рішення ректора (проректор з наукової роботи, перший проректор).
 
Згідно з пунктом 2.2 додаткової угоди до контракту заробітна плата працівника складається із: посадового окладу проректора згідно штатного розкладу (пункт 2.2.1); надбавок за науковий ступінь, вчене звання, та інші визначені у законодавстві надбавки (пункт 2.2.2); надбавок за безперервну роботу в Університеті на рівні безперервної роботи протягом 10 років (пункт 2.2.3); інших набавок відповідно до наказів ректора (пункт 2.2.4).
 
Згідно з пунктом 2.3 додаткової угоди працівнику в обов`язковому порядку з 01 вересня 2008 року надається можливість працювати за сумісництвом, на посаді професора або провідного наукового співробітника протягом дії контракту (весь календарний рік), при цьому заробітна плата складається з: посадового окладу професора або провідного наукового співробітника згідно штатного розкладу (2.3.1); надбавок за науковий ступінь, вчене звання, та інші визначені у законодавстві надбавки (2.3.2); надбавок за безперервну роботу в університеті на рівні безперервної роботи протягом 10 років (2.3.3);            інших набавок відповідно до наказів ректора (2.3.4).
 
Пунктом 3.1.1 додаткової угоди визначено, що університет протягом дії контракту з працівником і цієї додаткової угоди зобов`язується виконувати обов`язки працівника з повернення кредиту у розмірі основної суми кредиту протягом 10 років, з 01 липня 2008 року по 01 липня 2018 рік, щорічно, не менше ніж 10 % від основної суми кредиту, наданого Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» - 152 000 дол. США, що в процентному співвідношенні на рік складатиме 15 200 дол. США відповідно до додатку до додаткової угоди (приклад графіка погашення кредиту).
 
Відповідно до пункту 3.2. додаткової угоди виплати, пов`язані з поверненням кредиту Відкритому акціонерному товариству комерційному банку «Надра», ніяким чином не впливають на заробітну плату працівника за основним місцем роботи та за сумісництвом.
 
31 серпня 2008 року позивач подав заяву на ім`я ректора КПУ ОСОБА_2 з проханням прийняти його на посаду проректора з міжнародних зв`язків                        з 01 серпня 2008 року.
 
Згідно з витягом із наказу від 01 серпня 2008 року № 227-к ОСОБА_1 , професора кафедри конституційного та адміністративного права                           Інституту права ім. В. Сташиса КПУ за сумісництвом, 01 серпня 2008 року за власним бажанням (стаття 38 КЗпП України) звільнено у зв`язку з прийняттям на постійну роботу на посаду проректора з міжнародних зв`язків з 01 серпня 2008 року з окладом згідно з контрактом.
 
Відповідно до витягу з наказу від 01 вересня 2008 року № 273-к позивача переведено з посади проректора з міжнародних зв`язків на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків з окладом згідно зі штатним розписом.
 
29 серпня 2012 року ОСОБА_1 надав письмову згоду  на перехід на посаду завідуючого кафедрою міжнародного права Інституту права ім. В. Сташиса КПУ у зв`язку з змінами у штатному розписом університету - скорочення посади проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків.
 
Наказом КПУ від 03 липня 2012 року № 104 «Про зміни в організаційно-штатній структурі КПУ», у зв`язку з виробничою необхідністю змінено                       з 31 серпня 2012 року назви кафедр Інституту права ім. В. Сташиса КПУ: «кафедра конституційного та адміністративного права» змінено на «кафедра  конституційного, адміністративного та фінансового права»; «кафедра міжнародного права» змінено на «кафедра міжнародного права та правознавства». 
 
Згідно з витягом з наказу від 03 вересня 2012 року № 318-к ОСОБА_1 переведено з посади проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків на посаду завідувача кафедри міжнародного права та правознавства, професора Інституту права ім. В. Сташиса КПУ з окладом згідно з контрактом.
 
28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ректора КПУ із заявою про призначення його на посаду професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права Інституту права ім. В. Сташиса КПУ відповідно до контракту з 01 листопада 2013 року.
 
Відповідно до витягу з наказу від 01 листопада 2013 року № 410-к позивача з 01 листопада 2013 року переведено на посаду професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права Інституту права     ім. В. Сташиса КПУ з 01 листопада 2013 року.
 
Наказом КПУ від 29 серпня 2014 року № 109 «Про зміни в організаційно-штатній структурі КПУ» скасовано з 01 вересня 2014 року в організаційно-штатній структурі Інституту права ім. В. Сташиса КПУ структурний підрозділ: кафедра конституційного, адміністративного та фінансового права; кафедра міжнародного права та правознавства; кафедра цивільного права та процесу; кафедра трудового, земельного та господарського права. Створено                         з 01 вересня 2014 року в організаційно-штатній структурі Інституту права          ім. В. Сташиса КПУ структурний підрозділ: кафедра конституційного, міжнародного та адміністративного права; кафедра цивільного, господарського та трудового права.
 
29 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ректора КПУ із заявою про переведення його на посаду професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права з 01 вересня 2014 року.
 
Згідно з витягом із наказу від 01 вересня 2014 року № 285/1-к позивача переведено на посаду професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права ім. В. Сташиса КПУ з окладом згідно з контрактом.
 
18 травня 2015 року позивача звільнено з роботи.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частин першої, сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
 
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
 
Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
 
Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.
 
Відповідно до статті 6 Закону України «Про оплату праці» системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.
 
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.
 
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, в тому числі умови запровадження та розміри премій, встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
 
Відповідно до статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови введення та розмір надбавок, доплат, премій, винагородження та інших заохочувальних, компенсаційних та гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вищезазначених вимог.
 
Пунктом 4.1 контракту, укладеного між сторонами, визначено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, «працівнику» щомісячно виплачується заробітна плата у розмірі, визначеному ректором КПУ, яка складається з: а) посадового окладу згідно зі штатним розписом;       б) надбавок, виплата яких здійснюється відповідно до встановлених в університеті нормативів, за відпрацьоване навчальне навантаження.
 
Згідно з пунктом 2.2 додаткової угоди до контракту заробітна плата працівника складається із: посадового окладу проректора згідно зі штатним розписом (пункт 2.2.1); надбавок за науковий ступінь, вчене звання, та інші визначені у законодавстві надбавки (пункт 2.2.2); надбавок за безперервну роботу в Університеті на рівні безперервної роботи протягом 10 років (пункт 2.2.3); інших набавок відповідно до наказів ректора (пункт 2.2.4).
 
Згідно з висновком судово-економічної експертизи № 30-15, проведеної           14 червня 2016 року судовим експертом ОСОБА_3 , в обсязі наданих на дослідження документів не надається за можливе визначити, чи відповідно до штатного розпису нараховувалась заробітна плата ОСОБА_1 у такі періоди:
- з 01 серпня до 01 вересня 2008 року - на посаді проректора з міжнародних зв`язків;
- з 01 вересня 2008 року до 03 вересня 2012 року - на посаді проректора              з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків;
- з 03 вересня 2012 року до 01 листопада 2013 року - на посаді завідуючого кафедри міжнародного права та правознавства;
- з 01 листопада 2013 року до 01 вересня 2014 року - на посаді професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права;
- з 01 вересня 2014 року до 17 травня 2015 року - на посаді професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права.
Дійшовши висновку про відсутність можливості визначити, чи відповідно до штатного розпису нараховувалась заробітна плата ОСОБА_1 , експерт зазначив, що на дослідження не надано штатних розписів КПУ за період часу з 01 серпня 2008 року по 15 серпня 2015 року, та наказів, якими ці штатні розписи затверджені, а надано копію акта від 16 січня 2012 року «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», згідно з яким були знищені штатні розписи за період                   з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2012 року, а також надано копію витягу із штатного розпису за 01 березня 2015 року, який не містить необхідних реквізитів.
 
Під час проведення дослідження виявлено розбіжності у період з 01 вересня по 31 грудня 2008 року між даними стосовно займаної посади ОСОБА_1 , встановленої наказами по «Класичному приватному підприємству» - проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків, - та даними стосовно займаної ОСОБА_1 посади, зазначеної в табелях обліку використання робочого часу та розрахункових листках працівника КПУ ОСОБА_1 - проректор з міжнародних зв`язків.
У період з 01 серпня 2008 року по 31 серпня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 18 серпня 2015 року розбіжностей між даними, стосовно займаної посади ОСОБА_1 , встановленої наказами по «Класичному приватному підприємству» та даними стосовно займаної ОСОБА_1 посади, зазначеної в табелях обліку використання робочого часу та розрахункових листках працівника КПУ ОСОБА_1 , не виявлено, а саме: з 01 серпня          2008 року по 31 грудня 2008 року - проректор з міжнародних зв`язків;                      з 01 січня 2009 року по  02 вересня 2012 року - проректор з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків; з 03 вересня 2012 року                    по 01 листопада 2013 року - завідуючий кафедри міжнародного права та правознавства; з 01 листопада 2013 року по 31 серпня 2014 року - професор кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права;                          з 01 вересня 2014 року по 18 травня 2015 року - професор кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права.
 
Виплата нарахованої заробітної плати КПУ ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2008 року по 18 травня 2015 року документально підтверджується в повному обсязі, у тому числі в розрізі періодів та займаних посад, зазначених у розрахункових листках:
-       у період часу з 01 серпня 2008 року по 31 січня 2009 року здійснено виплати, пов`язані з оплатою праці ОСОБА_1 на посаді проректора з міжнародних зв`язків за період з 01 серпня 2008 року по 31 грудня 2008 року, на суму 278,33 грн, у тому числі: 142,09 грн - готівкою із каси підприємства; 136,24 грн - перераховано на карткових рахунок працівника;
-       у період часу з 01 лютого 2009 року по 30 вересня 2012 року здійснено виплати, пов`язані з оплатою праці ОСОБА_1 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв`язків за період                   з 01 січня 2009 року по 02 вересня 2012 року, на суму  30 164,43 грн, у тому числі: 30 164,43 грн - готівкою із каси підприємства;
-       у період часу з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2013 року здійснено виплати, пов`язані з оплатою праці ОСОБА_1 на посаді завідуючого кафедри міжнародного права та правознавства за період з 03 вересня 2012 року по 01 листопада 2013 року, на суму                              12 925,09 грн, у тому числі: 12 925,09 грн - готівкою із каси підприємства;
-       у період часу з 01 грудня 2013 року по 30 вересня 2014 року здійснено виплати, пов`язані з оплатою праці ОСОБА_1 на посаді професора кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права за період з 01 листопада 2013 року по 31 серпня 2014 року, на суму                    9 742,65 грн, у тому числі: 6 991,73 грн - готівкою із каси підприємства; 2 750,92 грн - перераховано на картковий рахунок працівника;
-       у період з 01 жовтня 2014 року до 19 травня 2015 року здійснено виплати ОСОБА_1 на посаді професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права за період з 01 вересня       2014 року по 18 травня 2015 року, на суму 21 042,24 грн, у тому числі: виплати, пов`язані з оплатою праці, на суму 20 606,71 грн перераховано на картковий рахунок працівника;
-       виплати матеріального забезпечення у зв`язку з настанням тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання на суму 435,53 грн зараховано на картковий рахунок працівника.
Загалом КПУ у період часу з 01 серпня 2008 року по 19 травня 2015 року здійснено виплати ОСОБА_1 , пов`язані з оплатою праці, нарахованої ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2008 року по 18 травня 2015 року, на суму 74 152,74 грн.
 
В обсязі наданих на дослідження документів підтверджується здійснення КПУ:
- у період з 01 серпня 2008 року по 18 травня 2015 року нарахування працівнику ОСОБА_1 заробітної плати та компенсації виплат на оплату житла у розмірі 339 416,27 грн, а саме: заробітної плати за посадовим окладом - 110 074,77 грн; компенсації виплат на оплату житла -                           202 069,35 грн; відпускні - 16 705,38 грн; коригування заробітної плати за посадовим окладом - 4 922,98 грн; лікарняні - 1 388,11 грн; компенсація за не використану відпустку - 4 255,68 грн, що до виплати, за винятком здійснених відрахувань, складає 74 152,74 грн;
- у період часу з 01 серпня 2008 року по 19 травня 2015 року КПУ виплат, пов`язаних з оплатою праці ОСОБА_1 , нарахованих ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2008 року по 18 травня 2015 року, у розмірі 74 152,74 грн.
 
В обсязі наданих на дослідження документів обґрунтовано документально здійснення КПУ у період часу з 01 серпня 2008 року по 31 січня 2009 року відрахування із нарахованих ОСОБА_1 сум розміру компенсації виплат на оплату житла загалом у розмірі 79 475,50 грн, що перераховані «Класичним приватним університетом» у період часу з 01 вересня 2008 року ПАТ КБ «Надра» в рахунок погашення кредиту ОСОБА_1 згідно з кредитним договором від 22 квітня 2008 року, загалом у розмірі 79 475,50 грн.
 
Здійснення КПУ у період часу з 01 березня по 31 жовтня 2009 року відрахування із нарахованої ОСОБА_1 у період часу з 01 березня                       по 31 жовтня 2009 року компенсації виплат на оплату житла загалом у розмірі 122 593,85 грн, що сплачені ОСОБА_1 у період часу з 01 березня                     по 31 жовтня 2009 року ВАТ КБ «Надра» у рахунок погашення кредиту згідно з кредитним договором від 22 квітня 2008 року загалом у розмірі                          122 593,85 грн, документально не обґрунтовано.
 
Станом на 18 травня 2015 року за КПУ рахувалась заборгованість із виплати заробітної плати працівнику ОСОБА_1 , нарахованої підприємством за період з 01 серпня 2008 року по 18 травня 2015 року, у розмірі 237,51 грн. Зазначена заборгованість сплачена ОСОБА_1 19 травня 2015 року                    у розмірі 237,51 грн.
 
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
 
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
 
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
 
Частиною другою статті 80 ЦПК України передбачено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
 
Відповідно до частин першої-другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили                               і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
 
Суд апеляційної інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, враховуючи висновок судово-економічної експертизи від 14 червня 2016 року, дійшов правильного висновку про те, що у відповідача відсутня заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи у КПУ з 2008 по 2015 роки.
 
Доводи касаційної скарги про те, що висновок судово-економічної експертизи від 14 червня 2016 року є неналежним доказом, оскільки суперечить іншим доказам у справі, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів. На стадії касаційного розгляду справи суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості переоцінювати докази у справі з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, що є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, тобто виходять за межі касаційного оскарження, оскільки касаційний суд не може вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Отже, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення недонарахованої заробітної плати, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
 
Також, установивши, що Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Запоріжжя вже внесені зміни до реєстру застрахованих осіб стосовно ОСОБА_1 за період з червня 2008 року по листопад 2014 року, що дає зазначеній застрахованій особі право на призначення пенсії відповідно до Закону України від 13 грудня 1991 року          № 1977-ХІ «Про наукову і науково-технічну діяльність»; ознака наявності підстави для обліку спеціального стажу «ЗНТ024А1» відкоригована за зазначений період без врахування 2010 року, у зв`язку з відсутністю технологічної можливості подання додаткових звітів за 2010 рік, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про зобов`язання КПУ подати відповідну інформацію до Пенсійного фонду України. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді: | І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк