Дата документу 22.04.2020 Справа № 336/7971/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
22 квітня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 336/7971/19
Провадження № 22-ц/807/966/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року про повернення заяви про забезпечення позову в складі судді Дацюк О.І. в справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Юлія Валеріївна, про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Ю.В., про визнання договору дарування недійсним, в якому просив суд визнати недійсним Договір дарування домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 липня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В., реєстраційний номер 625.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ОСОБА_3 укладати будь-які договори (правочини) щодо об`єкта нерухомого майна - домоволодіння АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду законної сили в цій справі. Зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав. Вказаний захід забезпечення позову вважає доцільним та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій справі повернуту позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ним і в заяві про забезпечення позову, і в позовній заяві було обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Також у заяві ним було зазначено про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення. Суд першої інстанції помилково зазначив про те, що ним не сплачено судовий збір, оскільки до заяви було додано оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 26 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

13 квітня 2020 року від ОСОБА_3 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Зазначає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містила обґрунтування необхідності застосування такого заходу, викладення обставин, з яких позивач вважає, що незастосування заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Суд першої інстанції, повертаючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування необхідності застосування такого заходу, викладення обставин, з яких позивач вважає, що незастосування заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також пропозиції зустрічного забезпечення. Крім того, заявником не сплачено судовий збір за подання вказаної заяви.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України встановлено зміст та форму заяви про забезпечення позову.
Так, ч.1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

 За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Відповідно до частин 3, 4 статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, оцінка обґрунтування не може бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягає дослідженню під час вирішення її по суті.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, проте згідно зі ст. 154 цього Кодексу право або обов`язок застосовувати відповідне зустрічне забезпечення у відповідних випадках  надано саме суду. Ухвала суду не містить посилання на обставини у справі, які у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України є підставою для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Отже, відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не може бути підставою для повернення такої заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Із виділених матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 420, 40 грн., в якій у розділі «призначення платежу» вказано, що судовий збір сплачено саме за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 1).

Отже, висновок суду першої інстанції, що заявником не сплачено судовий збір є безпідставним.

Ураховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову зроблено з порушенням норм процесуального права.

Вимога апеляційної скарги щодо вирішення питання про забезпечення позову є безпідставною, оскільки апеляційним судом переглядається ухвала про повернення заяви, а не судове рішення, ухвалене за результатами розгляду вказаної заяви по суті. 

Ураховуючи, що в даному випадку заява про забезпечення позову не розглядалася судом першої інстанції по суті, тому в силу вимог ст.ст. 374, 379 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на вирішення по суті вказаної заяви про забезпечення позову.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як роз`яснено у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2019 року про повернення заяви про забезпечення позову в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Постанова складена 22 квітня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова