ПОСТАНОВА
Іменем України

09 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 335/1442/19(2-а/335/65/2019)
адміністративне провадження № К/9901/5936/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  335/1442/19 (2-а/3358/65/2019)
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції України в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Карнауха Дмитра Сергійовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, про визнання протиправними дій і бездіяльності, стягнення моральної шкоди,
за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: А. А. Щербак, Н. П. Баранник, Н. І. Малиш) від 03 лютого 2020 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України лейтенанта поліції Карнауха Дмитра Сергійовича, які мали місце 29 серпня 2018 року, щодо застосування до позивача фізичної сили; 
- визнати протиправними дії інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України лейтенанта поліції Карнауха Дмитра Сергійовича, які мали місце 29 серпня 2018 року, щодо застосування до позивача кайданок; 
- визнати протиправними дії інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України лейтенанта поліції Карнауха Дмитра Сергійовича, які мали місце 29 серпня 2018 року, щодо затримання позивача; 
- визнати протиправною бездіяльність інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України лейтенанта поліції Карнауха Дмитра Сергійович, яка мала місце 29 серпня 2018 року і полягала у ненаданні позивачу медичної допомоги; 
- визнати протиправною бездіяльність інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України лейтенанта поліції Карнауха Дмитра Сергійович, яка мала місце 29 серпня 2018 року і полягала у не роз`ясненні позивачу права на отримання безоплатної вторинної правової допомоги; 
- стягнути на користь позивача з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., а також судові витрати.
2. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії та бездіяльність інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Карнауха Дмитра Сергійович, які мали місце 29 серпня 2018 року.                        
Стягнуто з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.
3. Не погодившись із прийнятим рішенням, Департаментом патрульної поліції України Національної поліції України (далі Департамент) подано апеляційну скаргу.
4. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
5. 02 березня 2020 року, не погоджуючись з судовим рішенням, Департаментом подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року та справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, оскільки вважають, що ухвала суду апеляційної інстанції є необґрунтованою, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
6. Ухвалою Верховного суду від 05 березня 2020 року відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання копії зазначеної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу
7. Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
8. Станом на 06 квітня 2020 року письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
9. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України, виходив з того, що копія довіреності, виданої Малій О. М. на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції і його структурних підрозділів, територіальних (відокремлених) підрозділів (у тому числі Управління патрульної поліції в Запорізькій області) та інтереси посадових осіб, не засвідчена у визначеному законом порядку, а саме: не містить відбитку печатки організації, що має засвідчувати підпис відповідальної особи, яка засвідчила копію.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
10. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає її необґрунтованими та такими, що підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі та перешкоджає відповідачу у доступі до правосуддя.
11. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що копія довіреності, яка додана до апеляційної скарги, належним чином засвідчена та підтверджує повноваження представника на подачу апеляційної скарги. 
ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Верховний Суд, враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
13. За змістом пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
14. Аналогічні положення закріплено також в частині першій статті 13 КАС України, яка визначає основні засади (принципи) адміністративного судочинства.
15. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо: апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
16. Згідно з частиною третьою статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
17. За змістом частин першої, третьої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, зокрема, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
18. Частинами шостою, восьмою цієї ж норми визначено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
19. Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.
20. Відповідно до положень Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року №  55, зокрема пунктів: 
5.26 Відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ; 
5.27 Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).
21. За правилами пунктів 71, 72 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55, напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис". Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.
22. Водночас, згідно з пунктом 1 Глави 1 Розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року № 736/27181 (далі - Правила № 1000/5), Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їхнього архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).
23. Пунктом 1 Глави 10 Розділу ІІІ Правил № 1000/5 установлено, що порядок виготовлення, засвідчення та видавання копій документів визначається інструкцією з діловодства установи.
24. Згідно з пунктом 8 Глави 10 Розділу ІІІ Правил № 1000/5, які є нормативно-правовим актом, обов`язковим до виконання всіма державними установами, передбачено невід`ємні атрибути засвідчення копій документів, виготовлених в установі, зокрема і довіреностей. Так, напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія». 
25. Отже, вищевказаними нормами встановлено порядок організації діловодства в державних органах, зокрема засвідчення копій документів, виготовлених у відповідній установі, до яких також належать і копії довіреностей.
26. Суд, аналізуючи норми статті 59 КАС України, зауважує про те, що представництво інтересів юридичної особи може підтверджуватися довіреністю, виданою за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами, водночас пункт 8 Глави 10 Розділу ІІІ Правил № 1000/5 встановлює вимогу щодо «якості» до копій документів та визначає необхідну наявність кожного з атрибутів процедури засвідчення, оскільки лише за наявності на копії документа усіх передбачених у вказаній нормі елементів ця копія набуває юридичної сили.
27. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, апеляційну скаргу, подану від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, підписано Малій О. М. На підтвердження повноважень надано копію довіреності, виданої Малій О. М. на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції і його структурних підрозділів, територіальних (відокремлених) підрозділів (у тому числі Управління патрульної поліції в Запорізькій області) та інтереси посадових осіб, проте, вказана копія не засвідчена у визначеному законом порядку, оскільки всупереч зазначеним вище нормам законодавства не містить відбитку печатки організації, що має засвідчувати підпис відповідальної особи, яка засвідчила копію.
28. Суд звертає увагу на те, що відсутність відбитку печатки організації позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити чи завірена в установленому законом порядку, подана скаржником копія довіреності на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
29. Таким чином, встановивши, що представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України при зверненні із апеляційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2019 року не надав документа про його повноваження щодо подання апеляційної скарги, а наявна в матеріалах справи копія довіреності не засвідчена у визначеному законом порядку, то суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України, підлягає поверненню.
30. Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі апеляційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника. 
31. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2019 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судом не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні. 
32. Згідно частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов