Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/10183/19
провадження № 61-4223ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,           Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»,  ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ :
У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого просив стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП») страхове відшкодування в сумі 18 394,03 грн, а з ОСОБА_1 - 29 350,00 грн за нові запчастини та 10 000,00 грн моральної шкоди.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що 04 січня 2019 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Т4», державний номерний знак НОМЕР_1 , виїхавши на перехрестя вулиць Героїв Майдану та Грушевського в м. Хмельницькому у напрямку від вул. Кам`янецької, в порушення пункту 16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч на вул. Грушевського при зеленому сигналі світлофору, допустив наїзд на автомобіль «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_2 , який під його керуванням рухався по вул. Героїв Майдану в попутному напрямку та зупинився на вказаному перехресті перед пішохідним переходом. Внаслідок ДТП автомобілю «Honda Civic» завдані механічні пошкодження, усунення яких потребує відновлювального ремонту.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована вАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП».
04 січня 2019 року відповідно до умов страхового договору та вимог закону позивачем письмово повідомлено страховика у термін, передбачений договором, та запропоновано надати пошкоджений автомобіль для складання акта огляду та визначення розміру збитку, також надано всі необхідні документи. Однак страховик не провів належним чином огляд пошкодженого автомобіля, в результаті чого  ОСОБА_2 змушений був укласти договір з незалежним експертом, якийпровів даний огляд із оформленням відповідних документів. Позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Авто» з проханням відремонтувати пошкоджений автомобіль, йому було надано рахунок-фактуру, згідно з яким вартість ремонту склала 62 127,99 грн. Позивачем було сплачено 29 350,00 грн за нові автозапчастини та 27 335,00 грн за виконання відновлювальних ремонтних робіт.
04 квітня 2019 року із АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на банківський рахунок позивача надійшли кошти в сумі 11 138,97 грн. Однак, згідно з актом огляду транспортного засобу від 26 березня 2019 року № 044/03/2019 середня вартість пошкоджених запчастин складає 34 111,74 грн.
Крім того, позивач вказав, що внаслідок ДТП зазнав моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням автомобіля, через що протягом тривалого часу не міг використовувати його за призначенням, що змінило його ритм життя, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, до затрат часу і додаткових зусиль для організації свого життя, а також психічного напруження. Компенсацію завданої моральної шкоди оцінив в сумі 10 000,00 грн і вважав за необхідне стягнути її з  ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь   ОСОБА_2  грошові кошти в сумі 18 394,03 грн, із яких: 16 196,03 грн - недоплачена сума боргу, 2 198,00 грн - витрати напроведення автотоварознавчої експертизи. Стягнуто з   ОСОБА_1  на користь   ОСОБА_2  грошові кошти в розмірі 32 350,00 грн, з яких: 29 350,00 грн - майнова шкода, 3 000,00 грн - моральна шкода. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілусудових витрат.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що спрощене позовне провадження застосовується для розгляду малозначних справ, крім справ передбачених частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Предметом позову у даній справі є стягнення майнової та моральної шкоди.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.
При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Вказівка в резолютивній частині постанови Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження Верховним Судом, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ : 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група      «Ю.БІ.АЙ-КООП»,  ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова 
 
                                                                                                                    В. М. Ігнатенко