П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 420/7479/19	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
26.03.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
            
                П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у зарахуванні стажу, що дає право на виплату грошової допомоги роботи на посаді викладача позашкільних навчальних закладів, а саме: вчителя музики та співів Сичавської СОШ Комінтернівського району Одеської області (з 30.08.1977 року по 01.12.1977 року); вчителя музики та співів Суворовської восьмирічної школи м. Одеси (з 01.01.1978 року по 24.03.1984 року); вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року); викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове, Комінтернівського району Одеської області (з 01.09.1985 року по день винесення рішення); зобов`язати Управління зарахувати стаж, що дає право на виплату грошової допомоги роботи на посаді викладача позашкільних навчальних закладів, а саме: вчителя музики та співів Сичавської СОШ Комінтернівського району Одеської області (з 30.08.1977 року по 01.12.1977 року); вчителя музики та співів Суворовської восьмирічної школи м. Одеси (з 01.01.1978 року по 24.03.1984 року); вчителя музики та співів Суворовської восьмирічної школи м. Одеси (з 01.01.1978 року по 24.03.1984 року); вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року); викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове, Комінтернівського району Одеської області (з 01.09.1985 року по день винесення рішення).
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, під час призначення пенсії не був врахований страховий стаж за період роботи на посаді викладача у вказаних позашкільних навчальних закладах. Період вказаних робіт підтверджено належними документами, які дають право на виплату грошової допомоги одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до п. 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, а тому відмова у перерахунку пенсії з урахуванням наведеного стажу робіт не ґрунтується на законі, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у зарахуванні стажу, що дає право на виплату грошової допомоги роботи на посаді викладача позашкільних навчальних закладах ОСОБА_1 , а саме: вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року); викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове, Комінтернівського району Одеської області (з 01.09.1985 року по 26.03.2020 року). Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1     у стаж, який дає право на виплату грошової допомоги роботу на посаді викладача позашкільних навчальних закладів, а саме: вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року); викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове, Комінтернівського району Одеської області (з 01.09.1985 року по 26.03.2020 року). Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що викладач музичної школи, вчитель музики і співів, музичний керівник є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, з огляду на що стаж роботи на зазначених посадах має бути зараховуваний відповідачем до пільгового стажу позивача у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України №1788-ХІІ.
Разом з цим, оскільки питання про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у позові не ставиться, а період роботи на посаді вчителя музика та співів Сичавської СОШ Комінтернівського району Одеської області (з 30.08.1977 року по 01.12.1977 року) та вчителя музики та співів Суворовської восьмирічної школи м. Одеси (з 01.01.1978 року по 24.03.1984 року) врахований Управлінням під час призначення позивачу пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову в цій частині та відсутність обставин для задоволення таких позовних вимог.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині неправомірності відмови Управління у зарахуванні стажу, що дає право позивачу на виплату грошової допомоги роботи на посаді викладача позашкільних навчальних закладів, а саме: вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року); викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове, Комінтернівського району Одеської області (з 01.09.1985 року по 26.03.2020 року), зобов`язання відповідача вчинити ці дії в судовому порядку та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління судових витрат відповідно до частини задоволених вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано те, що період робіт, який заявлений позивачем до зарахування у страховий стаж не відноситься до робіт у закладах освіти, виключний перелік яких передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. З огляду на те, що Управління має дотримуватись принципів законності та діяти лише у межах своїх повноважень, відмова у врахуванні спірного періоду робіт є правомірною і підстави для виплати грошової допомоги були відсутні. У тому числі, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції необґрунтовано не враховано, що Управління є бюджетною установою, кошти органу пенсійного фонду не включається до складу Державного бюджету України та формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) і використовуються на виплату пенсій,  надання соціальних послуг, фінансування адміністративних витрат, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду, а тому є безпідставними висновки суду в частині розподілу судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 15.07.2018 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07.11.2019 року та 11.11.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявами, в яких просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу робіт на посаді викладача позашкільних навчальних закладів та виплатити грошову допомогу одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до п. 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1194.
Розглянувши вказані заяви, Управління відмовило у їх задоволенні, про що повідомило позивача своїм листом від 25.11.2019 року №3011/Р-11, 3086/Р-11.
Як на підставу для відмови у задоволенні вимог позивача, Управління вказало на відсутність правових обставин для зарахування до спеціального стажу періоди роботи з 18.04.1984 року по 29.08.1985 року в Біляївській дитячій музичній школі та з 01.09.1985 року по 31.07.2018 року в Лиманській музичній школі, оскільки зазначені заклади відносяться до відділу культури Лиманської державної адміністрації та не включені у перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909.
У тому числі, органом пенсійного фонду вказано, що після розрахунку спеціальний стаж заявника становив 6 років 5 місяців, що є недостатнім для призначення зазначеної грошової допомоги згідно із п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись із відмовою у зарахуванні періоду робіт на посаді викладача у закладах освіти до спеціального стажу, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
За правилами ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Частиною 1 ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Так, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.
Згідно Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, робота у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах на посадах:    учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, дають право на одержання пенсії за вислугою років.
У позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Згідно Примітки 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Крім того, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року №397/21 дію Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, поширено і на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до постанови.
Слід зазначити, що відповідно до ст. 28 Закону України "Про освіту" від 23.05.1991 року №1060-XII (який діяв у період виникнення спірних правовідносин) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону України від 23.05.1991 року №1060-XII (який діяв у період виникнення спірних правовідносин) у структуру освіти включено, у тому числі, позашкільну освіту.
Статтею 4 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 року №1841-III позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 року №1841-III та п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001 року, до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Згідно із ст. 21 Закону України "Про позашкільну освіту" від 22.06.2000 року №1841-III педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року було затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, відповідно до якого до посад педагогічних працівників належать, зокрема, викладачі всіх спеціальностей.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, відповідно до п. 2 якого до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно із п. 5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку,    передбаченого    статтею    26    зазначеного Закону, працювали    в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Відповідно до п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями    27    і    28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.
Згідно із п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Аналіз наведених правових норм показав, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років, у тому числі незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
При цьому, викладач музичної школи, вчитель музики і співів, музичний керівник є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, з огляду на що стаж роботи на зазначених посадах має бути зараховуваний до пільгового стажу у розумінні наведених правил Закону.
Вказане відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №233/4308/17.
Під час вирішення спору судом першої інстанції вірно враховано те, що згідно даних трудової книжки Серії НОМЕР_1 позивач з 30.08.1977 року по 01.12.1977 року працював вчителем музики та співів Сичавської СОШ Комінтернівського району Одеської області; з 01.01.1978 року по 24.03.1984 року - вчителем музики та співів Суворівської восьмирічної школи м. Одеси; з 18.04.1984 року по 29.08.1985 року - вчителем музики Біляївської Дитячої музи    кальної школи с. Василівна Біляївського району Одеської області; з 01.09.1985 року по теперішній час - викладачем теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій музикальній школі смт. Комінтернове Комінтернівського району Одеської області (смт. Лиманське).
Наведені дані належним чином підтверджують період робіт позивача на посаді викладача у закладах та установах державної та комунальної форми власності та право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Судом першої інстанції вірно враховано, що оспорюваним періодом робіт у цій справі являється страховий стаж на посаді позивача вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області; викладача теоретичної дисципліни в Комінтернівській Дитячій школі смт. Комінтернове Комінтернівського району Одеської області.
У тому числі, судом першої інстанції правильно вказано на те, що не є спірним за цим позовом питання з приводу призначення грошової допомоги згідно із п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Водночас, правильно встановивши обставини справи та дійшовши обґрунтованого висновку про неправомірність відмови Управління у зарахуванні до пільгового стажу періоду робіт у вказаних позашкільних закладах, суд першої інстанції помилково визначив період робіт позивача, який підлягає зарахуванню при обчисленні пенсії, на посаді вчителя музики Біляївської Дитячої музикальної школи с. Василівка Біляївського району Одеської області (з 18.05.1984 року по 29.08.1985 року), коли згідно даних трудової книжки наведений період робіт склав з 18.04.1984 року по 29.08.1985 року і саме вказаний період робіт відповідач відмовив позивачу у зарахуванні до пільгового стажу.
Разом з цим, необґрунтованими є доводи апелянта про порушення судом першої інстанції приписів адміністративного процесуального законодавства в частині розподілу судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав стороною у справі, оскільки відшкодування витрат учаснику справи у такий спосіб прямо відповідає положенням ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України.
Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права, проте не у повному обсязі вирішено питання з приводу оспорюваного періоду робіт, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року – змінити, доповнивши його резолютивну частину періодом робіт ОСОБА_1 на посаді вчителя музики Біляївської Дитячої музи    кальної школи с. Василівна Біляївського району Одеської області з 18.04.1984 року по 29.08.1985 року, який підлягає зарахуванню Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги .
В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                          Т.М. Танасогло