ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2020 року           справа №263/2998/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2020 року (повне судове рішення складено 27 березня 2020 року у м. Маріуполі) у справі № 263/2998/20 (суддя в І інстанції Соловйов О.Л.) за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, третя особа: Маріупольська міська рада, про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, 
                                                   УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі- ВПВР), третя особа: Маріупольська міська рада, про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця ВПВР Масалаб А.І. від 14.02.2020 про закінчення виконавчого провадження № 59142877 (далі – Спірна постанова).
На обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019 у справі № 263/16223/17, визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради № 7/28-2537 від 28.02.2018 та зобов`язано Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею від 0,0900 га до 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . У зв`язку з відмовою добровільно виконувати рішення суду, було направлено виконавчий лист з метою примусового виконання на адресу відповідача. Постановою відділу примусового виконання від 04.06.2019 було відкрито виконавче провадження, однак Спірною постановою на підставі вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) вищевказане виконавче провадження закінчено, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018. ОСОБА_1 вважала Спірну постанову протиправною, з огляду на те, що відповідач безпідставно послався на рішення Маріупольської міської ради від 30.07.2019 № 7/43-4220, як на підтвердження виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018, яким повторно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, оскільки підставою відмови слугував висновок Головного управління містобудівництва та архітектури Маріупольської міської ради від 03.05.2019 № 03-03-07/11176-05, який рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020 у справі № 200/8825/19-а, визнано протиправним та скасовано. З огляду на вищевикладене, позивач просила визнати протиправною та скасувати Спірну постанову, оскільки вона є передчасною, а боржник рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у справі № 263/16223/17 - не виконав.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування зазначила, що Маріупольської міською радою судове рішення було виконано формально, оскільки як до звернення до суду, так і після ухвалення судом рішення на її користь, порушене право - право на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так і залишилося порушеним та не захищеним. Натомість, судом першої інстанції в результаті помилкового застосування неналежних норм матеріального права та не застосування норм матеріального права, які в дійсності регулюють спірні правовідносини, ухвалено рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, тому є необґрунтованим та незаконним.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018 у справі № 263/16223/17, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019, визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради № 7/28-2537 від 28.02.2018 та зобов`язано Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву  ОСОБА_1  про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею від 0,0900 га до 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .
На виконання вищевказаного рішення ВПВР відкрито виконавче провадження № 59142877.
Рішенням Маріупольської міської ради від 30.07.2019 № 7/43-4220 повторно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею від 0,0900 га до 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 Приморському районі міста АДРЕСА_1 , на підставі висновку Головного управління містобудівництва та архітектури Маріупольської міської ради від 03.05.2019 № 03-03-07/11176-05, який рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі № 200/8825/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020, визнано протиправним та скасовано.
Спірною постановою на підставі вимог пункту 9 частини 1 статті 39 Закону 1404-VIII вищевказане виконавче провадження закінчено, у зв`язку повним виконанням рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018 у справі № 263/16223/17.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.
Положеннями статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що спірна у цій справі постанова уповноваженої посадової особи державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження, відповідає вимогам закону та обставинам справи, підстави для її скасування відсутні, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.09.2018, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019, зобов`язано Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву  ОСОБА_1 .
Відтак, рішення Маріупольської міської ради №7/43-4220 від 30.07.2019 «Про повторний розгляд клопотання громадянки ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 є належним виконанням рішення суду, за виконавчим листом № 263/16223/17-а від 03.05.2019. 
Наслідки розгляду зазначеного питання Маріупольською міської радою не можуть стати на заваді до закриття виконавчого провадження, оскільки факт відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не спростовує факту повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що Спірна постанова є законною та обґрунтованою.
На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про відмову у задоволенні позову.
Доводи апелянта про те, що висновок Головного управління містобудівництва та архітектури Маріупольської міської ради від 03.05.2019 № 03-03-07/11176-05 рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі № 200/8825/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2020, визнано протиправним та скасовано, не впливають на зміст спірних правовідносин, оскільки це судове рішення набуло законної сили після прийняття Маріупольською міською радою рішення №7/43-4220 від 30.07.2019 «Про повторний розгляд клопотання громадянки ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 на виконання рішення суду, за виконавчим листом № 263/16223/17-а від 03.05.2019.
Посилання апелянта на помилковість оцінки судом першої інстанції позиції позивача є безпідставними через те, що судом першої інстанції всебічно розглянуті підстави позову, яким надана належна правова оцінка.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 77, 272, 287, 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -          
                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 березня 2020 року у справі № 263/2998/20– залишити без змін.
Повне судове рішення – 28 квітня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко
           
Судді                                                                                           А. А. Блохін

                                                                                                                     Т. Г. Гаврищук