ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6075/17  Номер провадження 22-ц/814/1372/20	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Кривчун Т.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 березня 2020 року, постановлене суддею Яковенко Н.Л. (повний текст складено 03 березня 2020 року),
у справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
27.09.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.07.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 064,07 грн., яка складається із: 4 276,25 грн. - заборгованість за кредитом; 17 072,16 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2 998,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 217,34 грн. - штраф (процентна складова); 1 600,00 грн. судового збору.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 02.03.2020 відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, але задоволенню не підлягають з підстав пропуску строку позовної давності без поважних причин. Підстави для стягнення процентів, пені, комісії та штрафів відсутні, оскільки такі умови кредитування не узгоджені сторонами правочину.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Посилаючись на Умови і Правила надання банківських послуг у ПриватБанк, як складову частину кредитного договору, а також правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 19.03.2014 у справі №6-14цс14 та від 01.03.2018 у справі №591/8058/15-ц, доводить, що районний суд неправильно визначився із початком перебігу строку позовної давності, обраховуючи його від дати останнього платежу за кредитною картою (13.06.2012). 
Зазначає, що кредитна карта № НОМЕР_1 , отримана позичальником згідно кредитного договору б/н від 20.07.2011 зі строком дії до 10/14, була перевипущена на № НОМЕР_2 та діяла до 02/16. Відповідач активно користувався перевипущеною кредитною картою, факт її отримання не заперечує. 
Доводить, що перебіг позовної давності за такою кредитною картою щодо повернення кредиту в повному обсязі, починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, а саме, 01.03.2016, а тому позов подано банком до суду в межах 3-ого строку - 27.09.2017.
Заперечує висновки суду першої інстанції стосовно відсутності домовленостей сторін про сплату процентів та неустойки. Посилаючись на довідку про умови кредитування, підписану позичальником, доводить його обізнаність щодо зобов`язання зі сплати неустойки та відсотків із розміром базової ставки 2,5% на місяць, що становить 30% річних. 
Узгодженість умов кредитування сторонами зобов`язання виключає підстави застосування позиції Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, тоді як правомірність стягнення відсотків і неустойки, відповідає правовим висновкам Верховного Суду України у постановах від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 04.12.2019 у справі №750/6058/17-ц, від 19.09.2019 у справі №127/7543/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18-ц.
14.05.2020 до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він, з підстав викладених у відзиві на позов, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін. Вважає докази, надані позивачем в обґрунтування підстав позову, такими, що не відповідають вимогам ч.11 ст.83 ЦПК України та, за відсутності їх оригіналів, просить не враховувати. Заперечує свою обізнаність із умовами кредитування та наполягає на застосуванні до спору наслідків спливу позовної давності.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків. 
Із матеріалів справи убачається та не оспорюється сторонами, що 20.07.2011 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він із ними ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді./а.с. 6/.
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.07.2011 станом на 31.07.2017 становить 26 064,07 грн. та складається із: 4 276,25 грн. - заборгованість за кредитом, 17 072,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 998,32 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф фіксована частина і 1 217,34 грн. - штраф процентна складова./а.с.4-5/
27.02.2020 відповідач подав до районного суду заяву про застосування строків позовної давності. /а.с.152/
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, але з підстав пропуску строку позовної давності без поважних причин, задоволенню не підлягають. Тоді як підстави стягнення процентів, пені, комісії та штрафів - відсутні, оскільки такі умови кредитування не узгоджені сторонами.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погодитися не може з таких підстав. 
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно ст.530 цього Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Застосовуючи наслідки спливу позовної давності до основної вимоги, районний суд наведені положення не врахував, помилково обраховуючи його від 03.06.2012 - дати останнього використання боржником кредитних коштів. Тоді як укладений між сторонами кредитний договір від 20.07.2011 у вигляді анкети-заяви та довідки про умови кредитування не містить строку повернення кредиту (користування ним), а тому строк виконання зобов`язання за змістом частини другої статті 530 ЦК України визначається моментом пред`явлення вимоги. Така вимога банком заявлена шляхом пред`явлення позову 27.09.2017, а отже строк давності банком не пропущений. 
З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за тілом кредиту з підстав пропуску банком строків позовної давності є хибними, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Висновки районного суду з посиланням на вказану правову позицію, про необізнаність позичальника із умовами кредитування виключно з підстав, що він не підписував таких умов та правил, є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. 
Як убачається із матеріалів справи, 20.07.2011 ОСОБА_1 крім анкети-заяви, яка містить виключно персональні дані позичальника, підписав довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду», якою узгоджено пільговий період, розмір та термін внесення щомісячних платежів, а також підстави та розмір базової відсоткової ставки (2,5% на місяць, що становить 30% річних), пені, комісії та штрафів./а.с.7/ 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що сторонами були погодженні наведені умови кредитування. Розмір заборгованості за відсотками обрахований банком з огляду на погоджену сторонами річну ставку, позичальником не спростований, а тому підлягає стягненню згідно розрахунку на суму 17 072,16 грн. 
Щодо вирішення вимог про стягнення пені, колегія суддів враховує, що такі умови кредитування узгоджені сторонами та підлягають задоволенню згідно розрахунку банку на суму 2 998,32 грн., який ніким не спростований. Підстави для стягнення неустойки у вигляді штрафів (фіксованої частини та процентної складової) відсутні, оскільки без розмежування умовами договору такої цивільно-правової відповідальності матиме наслідком подвійне стягнення, що є порушенням ст.61 Конституції України. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 23.10.2015 у справі №6-2003цс15.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Київського районного суду м.Полтави від 02.03.2020 скасуванню із постановленням нового про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача: 4276,25 грн. - заборгованості за кредитом; 17 072,16 грн. - заборгованість за процентами; 2 998,32 грн. - заборгованість за пенею. У задоволенні вимог в частині стягнення штрафів (фіксовано частини та процентної складової) - відмовити. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (93,4%), на користь останнього з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 1 494,10 грн. (1600,00 грн. х 93,4 %) та 2 241,60 грн. за апеляційну скаргу (2400,00 грн. х 93,4%)./а.с.1, 184/

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково. 
Рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 березня 2020 року - скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 4 276,25 грн. заборгованості за кредитом, 17 072,16 грн. - заборгованості по процентам, 2 998,32 грн. - заборгованість за пенею, а всього 24 346,73 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 3 735,70 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18.05.2020.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

Т.О. Кривчун