ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 316/110/20                                 Головуючий в 1 інст. – Куценко М.О.
Провадження № 33/807/195/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
26 травня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Шовкопляса Ю.В. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 лютого 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, який проживає за адресою:   АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Як випливає із постанови суду,  ОСОБА_1 12 січня 2020 року о 22-55 годині по вул. Енергодарське шосе у м. Енергодар Запорізької області керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи діяв упереджено, мір до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи не прийняв, що призвело до його притягнення до відповідальності за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт зазначає, що його дійсно було зупинено працівниками поліції, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але працівники поліції в нього не викликали довіри, тому від проходження огляду на місці зупинки він відмовився. Від огляду у медичному закладі відмовився, адже йому було потрібно відвезти дитину до лікарні. Колі відвіз дитину до медичного закладу, він о 00:25 год. 13.01.2020 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за власним бажанням, в результаті якого у нього не виявлено ознак сп`яніння. За доводами апелянта, ці обставини підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Також ОСОБА_1 , посилаючись на Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений Постановою Кабінет Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, наказ Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015, ст. 266 КУпАП, у довільній формі наводить порядок огляду водіїв на стан сп`яніння та зазначає, що «недотримання усіх вимог при складанні протоколу працівниками поліції свідчитиме про недійсність проведеного медичного огляду, а отже стан сп`яніння особи при керування транспортним засобом не буде доведений». Тому вважає недоречним посилання суду на те, що водій пройшов огляд поза процедурою.
Апелянт зазначає, що суд не перевірив у судовому засіданні вказані факти, ніяких міркувань з цього приводу не навів та не розцінив у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на її користь.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучено: довідку поліклінічного відділення КУ «Кам`янсько-Дніпровська районна лікарня» про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була 13.01.2020 о 00:10 год. оглянута черговим лікарем; висновок КУ «Кам`янсько-Дніпровська районна лікарня» від 13.01.2020, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння; копію паспорта громадянина України та посвідчення, відповідно до якого ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 3 групи.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що він надав усі документи. Він поспішав, адже у нього хворіла дитина. За його доводами, він не довіряє поліцейським. Зазначив, що не мав часу «продути» Драгер, бо поспішав. Заперечив присутність свідків та зазначив, що направлення на огляд не складали.
Захисник підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що поліцейськими було порушено процедуру проведення огляду, визначену Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008, наказом МВС, ст. 266 КУпАП. Послався на те, що свідки відмови були відсутні, з`явилися лише потім та підписали протокол. ОСОБА_5 самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційним судом було відмолено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Шовкопляса Ю.В. про допит в апеляційному суді свідка ОСОБА_2 , оскільки згідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом, при цьому згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду першої інстанції вказана особа була допитана в суді в присутності ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і наполягали на скасуванні постанови суду першої інстанції; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: відомостями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 060460 від 12.01.2020 року, відповідно до яких  ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку  відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 1), письмовими поясненнями останніх (а.с. 3, 4), відомостями про відмову від огляду на місці зупинки транспортного засобу, викладеними в акті огляду (а.с. 2), відеозаписом правопорушення.
Зокрема, відеозаписом спростовані доводи ОСОБА_1 щодо відсутності свідків його відмови, адже записом, який міститься у відеофайлі «0000000_00000020200113053950_0112» зафіксовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення, із змістом якого знайомиться водій, містяться підписи свідків (20-30 секунди запису), поліцейський під час ознайомлення ОСОБА_1 наголошує, що водій відмовився від огляду в присутності двох свідків, з чим погоджується особа, яка притягається до відповідальності.
Зміст відеозапису також вказує на безпідставність аргументів апелянта щодо поважності відмови від проходження огляду, адже він не пояснював поліцейським жодної причини відмови від огляду на стан сп`яніння.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року  Європейський суд з прав людини зазначив, що усі, хто володіють чи керують автомобілем, знають, що таким чином вони піддають себе режиму регулювання. Цей режим застосовується не тому, що володіння або керування автомобілями є привілеєм чи дозволом, який надається державою, але тому що володіння та керування авто (як, наприклад, зброєю...) визнаються такими, що можуть потенційно завдати серйозної шкоди”. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки як частину режиму регулювання, що застосовується до автомобільного транспорт (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom, рішення від 29.06.2017, заяви №№ 15809/02 та 25624/02, п. 57)
За приписом ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; до того ж водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського (ст. 16 вказаного Закону).
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою та передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання, а тому апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки через недовіру до працівників поліції, а проїхати на огляд до медичного заходу не мав часу.
Самостійне проходження огляду водієм в медичному закладі суд не може розцінити як обставину, яка виключає винуватість ОСОБА_1 , адже його обґрунтовано притягнуто до відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані, який є іншим самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, підстави для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 26 лютого 2020 року, якою  ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 316/110/20