Ухвала
Іменем України
 
22 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/10597/19
провадження № 61-7925ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_4 , заінтересована особа - Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, на рішення та дії державного виконавця,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: його доньку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_1 
 
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року повернуто особі, яка її подала.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року про залучення до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників Ващенка О. В., не підлягає апеляційному оскарженню. Зазначене не перешкоджає подати апеляційну скаргу на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 по суті, та включити в цю скаргу заперечення на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року.
 
12 травня 2020 року ОСОБА_1 подала в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що при вирішенні питання про відкриття провадження в цій справі місцевий суд проігноровав факт порушення строку для звернення до суду зі скаргою, а також не звернув уваги на відсутність заяви про поновлення пропущеного строку. Після винесення ухвали про відкриття провадження в цій справі місцевий суд тричі призначав судові засідання, на які всі особи, що беруть участь у справі, не з`явилися, тому суд повинен був закрити провадження в цій справі. Натомість всупереч вимогам законодавства суд безпідставно залучив до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників ОСОБА_5 .
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 травня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , в частині оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2020 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що така ухвала не підлягає касаційному оскарженню.
 
Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього кодексу.
 
Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Ухвала про залучення до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників учасника справи в цьому переліку відсутня.
 
Отже, ухвала суду першої інстанції про залучення до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників учасника справи не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті справи й окремо від цього рішення. 
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.
 
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).
 
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення. 
 
Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ухвала суду першої інстанції про залучення до участі у справі в якості зацікавлених осіб правонаступників учасника справи не віднесена до визначеного частиною першою статті 353 ЦПК України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, та обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
 
Повернення апеляційної скарги, яка подана на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не позбавляє заявника права на апеляційне оскарження та не порушує його права на судовий захист, оскільки він не позбавлений можливості включити свої заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи в разі його незгоди з таким рішенням.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
Тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_4 , заінтересована особа - Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, на рішення та дії державного виконавця.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. О. Кузнєцов	
 	 	
 	М. Ю. Тітов