Ухвала
про залишення скарги без руху
30 березня  2020 року
м. Київ
справа № 673/374/19
провадження № 51- 495 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року,
встановив:
У касаційній скарзі  захисник ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону органами досудового слідства, зокрема положень статей 7, 86, 87, 92, 233, 237 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК),  зазначає про не дотримання судом апеляційної інстанції положень ст. 404 КПК при розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 та що викладені судом першої інстанції обставини у вироку суперечать  встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам провадження, однак при цьому не зазначив належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень та не надав документів на підтвердження його повноважень про надання правової допомоги в даному провадженні. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
Статтею 427 КПК пункту 4 ч. 2 передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставою для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції, в тому числі є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність цих підстав суд касаційної інстанції має керуватися положеннями ст. 412 КПК.
Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. 
Як убачається зі скарги, захисник ОСОБА_4 не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями з підстави істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, при цьому хоча й зазначає про не врахування судом першої інстанції допущених порушень органами досудового слідства, а саме  положень статей 7, 86, 87, 92, 233, 237 КПК, вказує про необхідність дотримання судами вимог статей 370, 373 КПК та порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого і вирішенні клопотань сторони захисту, однак при цьому не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей  412, 438 КПК, та які, крім зазначених норм КПК, було порушено судом апеляційної інстанції,  та яким чином допущені порушення норм КПК перешкодили чи могли перешкодити ухвалити суду першої й апеляційної інстанцій  законні  та обґрунтовані судові рішення.  
Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Крім того, захисник ОСОБА_4 зазначає у скарзі про те, що викладені судом першої інстанції обставини у вироку суперечать  встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам провадження, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438  КПК не відноситься до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду. 
Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 50 КПК повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:
- свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
Проте, всупереч зазначеним положенням КПК захисник не надав Суду жодних оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження про надання правової допомоги в даному провадженні щодо засудженого ОСОБА_5 та обсяг  його  повноважень.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючи положення ч.7 ст. 115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_6 каровець                                    ОСОБА_2                        ОСОБА_3