Номер провадження: 33/813/490/20
Номер справи місцевого суду: 522/413/20 
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1  на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 20.01.2020 року, відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,20 грн..
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 20.12.2019 року о 01.58 год. в м.Одесі, вул. Катерининська, 32, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Toyota Runner 4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою Драгер або у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Вакар В.П. зазначив, що не погоджується з постановою суду 1-ої інстанції з таких підстав:
- під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було зазначено про те, що він проживає у АДРЕСА_1 , яке відноситься до територіальної юрисдикції Малиновського районного суду м. Одеси. Однак, в порушення вимог ч.2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення була направлена до Приморського райсуду м. Одеси, територіальна юрисдикція якого не відноситься до його місця проживання, у зв`язку з чим справа розглянута із порушенням правил підсудності;
- при складанні протоколу, ОСОБА_1 запропоновувалося пройти медичний огляд за допомогою приладу «Drager Alcotest». При цьому, строк дії свідоцтва про державну реєстрацію №7261/2007 від 10.02.2010 «Прилади електроди агностичні виробництва Drager Safety AG &Со KGaA (Germany) (наказ МОЗ України від 10.02.2010 №5) сплив 10.02.2015 року, у зв`язку з чим, проходження огляду на стан сп`яніння запропоновувалося за допомогою приладу «Drager Alcotest», який не був дозволений МОЗ України, що також встановлено у практиці апеляційного суду Одеської області з розгляду справ про адміністративне правопорушення;
- перед запропонуванням огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», який на час проходження цього огляду не був дозволений МОЗ, працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 права, зокрема, не було проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та можливість отримати для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірюваної техніки;
- в порушення вимог ч.1 ст. 266 КУпАП, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що підтверджує, що він не був у стані алкогольного сп`яніння;
- при кваліфікації його дій, суд не прийняв до уваги, що огляд проходження в медичному закладі, запропоновувався з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
В судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 08.05.2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, судова повістка, направлена за адресою його проживання повернулась до апеляційного суду. Інші засоби зв`язку, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не вказав.
Апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 по не з`явленню до суду, в той час коли судова повістка направлялась на адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі, свідчать про зловживання наданими йому процесуальними правами та на штучне затягування розгляду справи. 
Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №138652 від 20.12.2019 р. згідно з яким водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків,
- відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 два рази було запропоновано пройти догляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також пройти догляд у медичному закладі, проте останній від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 20.12.2019 року (а.с. 3).
Зі змісту зазначених доказів очевидно випливає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.
При цьому, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_1 не було надано та власноруч у протоколі зазначено, що алкоголь він не вживав (а.с.2).
Також, апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги про те, що при кваліфікації його дій, суд не прийняв до уваги, що огляд проходження в медичному закладі, запропоновувався з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами по справі, зміст яких наведений в постанові суду 1-ої інстанції та які потворно досліджені під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний, на вимогу працівника поліції, пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, у апеляційного суду підстав немає.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння приладом Драгер, який не є сертифікованим, оскільки вони не впливають на суть кваліфікації його дій, так як відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, процедура запропонування працівниками поліції такого огляду ОСОБА_1 повністю дотримана, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, у зв`язку з чим його доводи є необґрунтованими. 
Окрім того, під час апеляційного перегляду, до апеляційного суду жодних клопотань про виклик та допит свідків або працівників поліції не надходило та ОСОБА_1 не з`явився до апеляційного суду для надання пояснень на підтвердження свої позиції. До того ж, на місці події, ОСОБА_1 пояснень про те, що працівниками поліції не наданий йому для огляду сертифікат повірки технічного приладу Драгер, він не давав, зауваження до протоколу не подавав.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що, в порушення вимог ч.2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення була направлена до Приморського районного суду м. Одеси, територіальна юрисдикція якого не відноситься до місця проживання ОСОБА_1 , у зв`язку з чим справа розглянута із порушенням правил підсудності, апеляційний суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №138652 від 20.12.2019 р. місцем вчинення правопорушення є вул. Катерининська, 32 в м. Одесі, що територіально підпадає під юрисдикцію Приморського районного суду м. Одеси.
Частина 2 ст. 276 КУпАП передбачає, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1 -129, ч.ч. 1-4 ст.130, ст.139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
У зв`язку з чим, ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачена альтернативна підсудність. Однак, жодних клопотань від ОСОБА_1 про направлення матеріалів справи до суду за місцем його проживання, до початку розгляду справи в суді 1-ої інстанції не надходило.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 розглянуті із дотриманням правил підсудності, у зв`язку з чим його доводи в цій частині є необґрунтованими.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Приморського райсуду м. Одеси від 26.12.2019 року, про накладання стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца