ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 365/24/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Київській області та поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колчина Олександра Валерійовича на рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив суд:
- визнати дії поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колчина Олександра Валерійовича протиправними;
- постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №747656  від 17.01.2020 скасувати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постанова про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року позов задоволено. Визнано дії поліцейського роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області ДПП сержанта поліції Колчана Олександра Валерійовича протиправними. Скасовано постанову  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 747656,  на  ОСОБА_1   адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
В апеляційних скаргах Головне управління Національної поліції в Київській області та поліцейський роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колчин О.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення.
У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 наполягає на законності та обґрунтованості рішення суду.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, поліцейським поліцейським роти № 2 БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області Колчан О.В 17.01.2020 р. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 747656, якою до ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
В свою чергу, з наданої позивачем копії постанови не вбачається за можливе відтворити суті правопорушення, а відповідачем на вимогу суду першої інстанції оригіналу оскаржуваної постанови надано не було ( а.с. 9).
Частиною другою  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з  статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП  встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП  закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті   245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як зазначає стаття 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.  У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 286 КУпАП).
За приписами частини першої статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оригінал якої та інші матеріали справи відповідач не надав на вимогу суду першої інстанції.
Крім того, з доданої до позовної заяви копії постанови, не вбачається за можливе встановити дату та час вчинення правопорушення та яке саме правопорушення було вчинено ОСОБА_1 . Також, з  копії постанови вбачається, що до неї додаються АІ-00070 та фото пошкоджень, які в свою чергу н були надані відповідачем на  підтвердження  факту порушення позивачем правил дорожнього руху.
За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що лише наявність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може розцінюватися як на беззаперечний доказ вчинення водієм правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведене дає підстави для висновку, що вирішення вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до компетенції адміністративного суду при розгляді даної справи.
Що стосується вимоги про визнання дій протиправними колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України від 02 липня 2015        року №580-VIII "Про Національну поліцію"  (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до  Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють  Правила дорожнього руху, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306  (із змінами та доповненнями, далі -  ПДР  України).
Статтею 222  КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3  статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1  статті 122 КУпАП.
За приписами частини третьої стаття 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 283 цього Кодексу.
Пункт 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена  наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395  (далі - Інструкція № 1395) закріплює, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою  статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Пункт 4-5 розділу III  Інструкції № 1395 визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті  121, статтями  121-1,  121-2, частинами першою, другою і третьою статті  122, частиною першою статті  123, статтею  124-1, статтями  125,  126, частинами першою, другою і третьою статті  127, статтями  128,  129, статтею  132-1, частинами шостою і одинадцятою статті  133-1, частинами першою, другою і третьою статті  140 КУпАП.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
  Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Враховуючи, що відповідачем здійснено розгляд справи про адміністративні правопорушення відповідно до вимог законодавства, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги в цій частині.
З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Київській області та поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Колчина Олександра Валерійовича задовольнити частково.
Рішення Згурівського районного суду Київської області від 21 лютого 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 №747656  від 17.01.2020 р. скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                    суддя                                        І.О. Лічевецький

Суддя                                        О.М. Оксененко

Суддя                                        В.П. Мельничук