ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 р.	Справа № 440/161/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Старосуда М.І. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава,  по справі № 440/161/20
          за позовом       ОСОБА_1  
          до       ІНФОРМАЦІЯ_1 ,      Міністерства оборони України              
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі – позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1),  Міністерства оборони України (далі – відповідач-2), в якому просить суд:
- визнати незаконною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати документи на розгляд розпорядникові бюджетних коштів на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щодо виплатити одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 1 групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю  вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Даною ухвалою визначено, що недоліки необхідно усунути шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням  підстав для поновлення строку та доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
22 січня 2020 року від позивача до суду надійшло клопотання про поновлення строку на звернення до суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.
          Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права,  просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 та направити справу № 440/161/20 до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не дослідив і не встановив фактичних обставин  за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом і не надав їм належної оцінки.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки вважає його передчасним та необґрунтованим, виходячи з наступного.
Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Частинами 1, 2 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач фактично дізнався про неподання відповідачем документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на розгляд розпорядникові бюджетних коштів з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02 жовтня 2018 року № 12/2313, проте, з позовом звернувся до суду лише 10 січня 2020 року, а тому позивачем було пропущено строк звернення до суду.
Однак, 07.03.2019 року позивач вже звертався до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд визнати незаконною бездіяльність відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військо службовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; зобов`язати відповідача подати документи на розгляд розпорядникові бюджетних коштів на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військо службовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №440/835/19 вищевказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у складенні та направленні до комісії Міністерства оборони України висновку за заявою ОСОБА_1 від 24 вересня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду І "А" групи з 13 грудня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) скласти висновок за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) від 24 вересня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду І "А" групи з 13 грудня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Зі змісту вищевказаного рішення у справі №440/835/19, колегією суддів встановлено, що предметом розгляду була бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 пов`язана з розглядом заяви позивача від 24 вересня 2018 року щодо складання висновку про призначення йому одноразової грошової допомоги та направлення висновку до Міністерства оборони України на яку ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано відповідь листом від 02.10.2018 року №12/2313.
Отже, судом вже було вирішено спір між тими самими сторонами з приводу незаконної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 пов`язаної з розглядом заяви позивача від 24.09.2018 року щодо складання висновку про призначення йому одноразової грошової допомоги та направлення його до Міністерства оборони України на яку надано відповідь листом від 02.10.2018 року №12/2313.
Між тим, судом першої інстанції у цій справі не з`ясовано чи є позовні вимоги у даній та у справі №440/835/19 тотожними, чи була вказана бездіяльність предметом розгляду під час прийняття рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №440/835/19, чи вона була вчинена вже після прийняття вказаного рішення та коли Полтавський обласний військовий комісаріат саме допустив бездіяльність щодо невиплати одноразової грошової допомоги.
Також зі змісту позовної заяви, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 , зокрема просить зобов`язати Полтавський обласний військовий комісаріат подати документи на розгляд розпорядникові бюджетних коштів на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Колегія  суддів зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №440/835/19, зокрема зобов`язано Полтавський обласний військовий комісаріат  скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 24 вересня 2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" як інваліду І "А" групи з 13 грудня 2016 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити такий висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України.
При цьому, судом першої інстанції з урахуванням позовних вимог у цій справі не з`ясовано коли Полтавський обласний військовий комісаріат повинен був подати документи на розгляд розпорядникові бюджетних коштів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та які саме документи.
Також позивачем заявлено позовну вимогу про покладення обов`язку на  Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 1 групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
При цьому, судом першої інстанції не встановлено, чи направлялося на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №440/835/19 ІНФОРМАЦІЯ_3 висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на розгляд комісії Міністерства оборони України та чи розглядався вказаний висновок Міністерством оборони України, чи було допущено та коли бездіяльність щодо нерозгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
З огляду на заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду, які ґрунтуються лише на тому, що позивач фактично дізнався про неподання відповідачем документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на розгляд розпорядникові бюджетних коштів з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02 жовтня 2018 року № 12/2313 є необґрунтованими та передчасними.
Таким чином, суд першої інстанції не з`ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач  реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом, а тому висновки щодо пропуску строку звернення до суду є передчасними.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
З огляду на вищевикладене у сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року по справі №440/161/20  скасувати.
Справу № 440/161/20 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    М.І. Старосуд