ОКРЕМА ДУМКА

18 травня 2020 року 
м. Київ
справа № 822/1493/18
адміністративне провадження № К/9901/61973/18

судді Верховного Суду Стародуба О.П. щодо ухвали Верховного Суду від 18.05.2020р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. 
Зазначеною ухвалою передано справу №822/1493/18 на вирішення Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в порядку статті 346 КАС України.
Верховний Суд мотивував своє рішення тим, що факт звільнення з поліції незалежно від причини (за власним бажанням чи за хворобою), що відбулося після встановлення інвалідності, не має правового значення для виплати одноразової грошової допомоги поліцейському.
Вузьке тлумачення п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», яке у справі, що розглядається, застосував суд апеляційної інстанції, призводить до погіршення становища поліцейських, які отримали інвалідність, але продовжили працювати, порівняно з такими самими поліцейськими, які звільнилися, та з поліцейськими, яким інвалідність було встановлено після припинення служби. 
Окрім того, застосування шестимісячного строку саме після звільнення, протягом якого має бути встановлено інвалідність, як умови призначення одноразової грошової допомоги, позбавляє цієї допомоги поліцейських, як отримали цю інвалідність під час служби (до звільнення). 

Вважаю за необхідне, на підставі статті 34 КАС України, висловити окрему думку щодо даного рішення.
Так, в ході розгляду судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач після звільнення з ОВС продовжив службу в Національній поліції України, постановою МСЕК йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах поліції.
При цьому, пов?язане з проходженням служби захворювання було діагностовано у позивача ще 26.05.2016р., однак тоді позивача було визнано лише обмежено придатним до військової служби і наявність такого захворювання не завадило йому продовжити службу в поліції ще протягом більше одного року та чотирьох місяців.
За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIІI обов?язковими умовами призначення одноразової грошової допомоги є причина інвалідності, час її настання та підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції.
Така умова виплати одноразової грошової допомоги як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов?язаного з проходженням служби, покликана забезпечити виплату допомоги саме тим поліцейським, стан здоров?я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.
При цьому, час виникнення у поліцейського права на одноразову грошову допомогу законом не визначений, однак оскільки право на спірну допомогу закон пов?язує в т.ч. і з фактом звільнення з поліції, а тому вимагати її виплату особа вправі лише після звільнення.
Крім того, отримання поліцейським інвалідності під час проходження служби не суперечить вимозі закону щодо шестимісячного строку виникнення інвалідності після звільнення. Встановлення інвалідності під час служби саме по собі не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги за умови дотримання іншої обов?язкової умови - підстави звільнення.
Як встановлено судами у цій справі після встановлення наявності у позивача захворювання, пов?язаного з проходженням служби, останній продовжив службу в поліції, а після встановлення з тих же підстав інвалідності звільнився зі служби на підставі особисто поданого рапорту за власним бажанням.
Оскільки законом не передбачено можливість виплати спірної допомоги поліцейським, які звільнились зі служби за власним бажанням, навіть за умови, що на час звільнення їм було встановлено інвалідність, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті такої допомоги.
При цьому, такі дії відповідача узгоджуються з положенням статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин рішення про передачу справи на розгляд Судової палати в порядку статті 346 КАС України видається необґрунтованим.

Суддя
О.П. Стародуб