Номер провадження: 22-ц/813/1782/20 
Номер справи місцевого суду: 521/4472/19
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до Малиновського районного суду м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позивачка просила суд стягнути з відповідача кошти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси ( суддя Поліщук І.О.) від 11.01.2017 року - шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. За час подружнього життя у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зазначається у свідоцтві про народження, яке було зареєстроване Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 12 липня 2011 року було складено відповідний актовий запис № 657, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 . Судом було встановлено, що донька, ОСОБА_3 зареєстрована разом з матір`ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач на теперішній час проживає окремо від них, ухиляється від батьківських обов`язків по матеріальному забезпеченню дитини (а.с. 1-3).
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Бобуйок І.А.) від 12 вересня 2019 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково (а.с 169-170).
Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (Бобуйок І.А.) від 19 вересня 2019 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 9 000 (дев`яти тисяч) гривень 00 копійок (а.с 177-178).
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, позивач - ОСОБА_1 21 жовтня 2019 року звернувся до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси з апеляційною скаргою в якій зазначає, що оскаржуване додаткове рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Враховуючи обрання неналежного способу стягнення аліментів, необґрунтованість позовної заяви, формальність відповіді на відзив відповідача по справі, скаржник вважає, що належним розміром витрат на правову допомогу є 1 500 грн. Тому просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції (а.с. 182-187).
07.11.2019 позивачем до апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона зазначає, що висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 (дев`яти тисяч ) гривень 00 копійок є обґрунтованим та пропорційним витратам відносно предмета розгляду прави.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до положень ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення з  ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що 12.09.2019 року, після ухвалення рішення, позивачка подала до суду докази витрат на правову допомогу (Вхідний №ЕП-8371), з яких витрати на написання позовної заяви у розмірі 3000 гривень, на написання відповіді на відзив у розмірі 3000 гривень, оплата послуг адвоката за участь судових засіданнях 11.06.2019 року та 12.09.2019 року у розмірі 3000 гривень суд першої інстанції визнав обґрунтованими та пропорційними витратами відносно предмета розгляду справи.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне. 
Позивачкою було подано копію угоди №30 від 15.03.2019 року про надання правової допомоги між ОСОБА_2 та адвокатом Грішиною В.О. ордер серії ОД №355600 від 14.03.2019 року, копію додаткового договору між ОСОБА_2 та адвокатом Грішиною В.О. ордер серії ОД №355600 від 14.03.2019 року, копію до прибуткового касового ордеру №23 від 15.03.2019 року, копію прибуткового касового ордеру №24 від 15.03.2019 року та розрахунок витрат на правову допомогу від 12.09.2019 року.
Суб`єктивна оцінка скаржника складених представником позивача процесуальних документів та зайнятої правової позиції у справі не є підставою для перегляду стягнутих з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожному гарантується право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів тощо), що узгоджується з правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалах від 21 вересня 2016 року у справі N 654/2765/15-ц; та від 26 квітня 2017 року у справі N 335/6590/15-ц.
Інших доводів необґрунтованості оскаржуваного додаткового судового рішення апеляційна скарга не містить. Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого сімейного та цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, керуючись встановленим законом правилом співмірності при визначенні відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                                 А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

30.04.2020 року                                                                 м. Одеса