КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                            
Справа №366/97/20	Головуючий у І інстанції: Тетервак Н.А.	
Провадження №33/824/1547/2020	 	
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
09 червня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.
За доводами ОСОБА_1 , його огляд на стан сп`яніння в лікарні проводився з порушенням встановленого законом порядку. Зокрема, висновок лікарня, яким встановлено факт його перебування  в стані алкогольного сп`яніння, не містить даних про те, за допомогою якого приладу він проходив огляд та його результат. Копію акта огляду на стан сп`яніння йому не надавався. Також вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення безпідставно зазначено, що в його організмі вміст алкоголю складає 1.8 проміле. 
Крім цього просить врахувати, що наявні в матеріалах справи його письмові пояснення є сфальсифікованими, тому що він їх не підписував.
Вважає постанову, якою його визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, незаконною і з тих підстав, що в ній чітко не зазначено, у чому його визнали винуватим - у керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння чи відмові від проходження огляду.
За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.12.2019 року 06:10 год. на 89 км +650 м а/д Київ-Овруч керував транспортним засобом «ВАЗ-21083», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чимпорушив п.2.9а ПДР України.
Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2019 року 07:20 год. ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу «Іванківська ЦРЛ» для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. За результатами медичного огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано у відповідному висновку (а.с.5).
Висновок Іванківської ЦРЛ від 20.12.2019 року, яким встановлено факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння є належним та допустимим доказом на підтвердження порушення ним п.2.9.а ПДР. Відсутність в матеріалах справи відповідного акта огляду водія не свідчить про недійсність самого висновку, оскільки акт огляду містить дані лише щодо процедури проведення огляд. До того ж, відповідно до п.19 розділу 3 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я, а тому правомірно не був виданий ОСОБА_1 .
За таких обставин судом не виявлено порушень процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а тому його результат правомірно визнаний достовірним.
Наведені обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано огляд ОСОБА_1 у медичному закладі.
В матеріалах справи також наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , відібрані у нього поліцейським, в яких він особисто зазначає, що сів за кермо після вживання алкогольних напоїв та заснув під час руху.  Апелянтом не наведено обґрунтованих підстав вважати, що ці пояснення були підписані ним під примусом чи іншою особою.
Згідно з поясненням іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 , автомобіль «ВАЗ-21083», за кермом якого перебував ОСОБА_1 , виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з його автомобілем. Коли ОСОБА_2 підійшов до автомобіля «ВАЗ», то побачив водія ознаки алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.
Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Іванківського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   І. Мосьондз