ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4653/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Конишева О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому просив:
- визнати не законною і скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Копач Я.М. від 26.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59568780 щодо стягнення зі ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20400,00 грн.;
- визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Дідичук Я.В. від 21.07.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП№59566598 зі стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 320,00 грн.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій протиправними.
Ухвала суду про відмову у відкритті провадження мотивована тим, що спірні правовідносини стосуються оскарження дій органу ВДВС щодо виконання постанови № 335/12307/17 виданої 01.06.2018 Орджонікідзевським районним м. Запоріжжя, порядок оскарження якої визначено Цивільним процесуальним кодексом України. 
Суд першої інстанції на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі, як такої, що не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що обидва виконавчі документи - постанова про стягнення адміністративного штрафу та про стягнення судового збору в справі, яка розглядалася в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не в порядку Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки органи ДВС є суб`єктами владних повноважень то і розгляд позовних вимог до них повинен здійснюватися в порядку адміністративного судочинства. 
В наданому відповідачем до суду апеляційної інстанції запереченні на апеляційну скаргу зазначені обставини, які стосуються вирішення справи по суті спору.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з правилами частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В даному випадку оскаржувані позивачем постанови державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. 
Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.
Водночас за приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Поряд з цим, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, державного виконавця. 
Згідно з частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 оскаржуються дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку Кодексу України про адміністративне правопорушення, а не за наслідками розгляду цивільної справи, а отже висновок суду першої інстанції, що справу необхідно розглядати в порядку цивільного провадження є безпідставними, оскільки розгляд даного спору віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 757/62025/17-ц.
Згідно зі статтею 320 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо визнає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи та постановлено ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  317,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року - скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати постановлення та відповідно до частини 2  статті 328 КАС України    може бути оскаржена    в касаційному порядку до Верховного Суду    протягом тридцяти днів.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров