КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 357/6237/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5634/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Б.І. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
 
21 квітня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»  на рішення  Білоцерківського районного суду Київської області від 09 січня  2020 року, 
 
встановив:
у червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 63 627 грн. 13 коп., заподіяну йому в результаті ДТП, яка сталась 26.10.2018, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження. Також позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 3 161 грн. 36 коп., та стягнути пеню - 4 277 грн., три відсотки річних - 366 грн. 08 коп., інфляційні втрати - 125 грн. 03 коп. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а також судовий збір.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.
Не погоджуючись із рішенням, відповідач  подав  апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову  відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга  відповідача  підлягає задоволенню з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 26.10.2018 в м. Біла Церква Київської області на пр. Князя Володимира сталась ДТП - водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Богдан А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на нього. В результаті наїзду він отримав тілесні  ушкодження та проходив стаціонарне лікування і на придбання лікарських засобів витратив кошти в сумі 63 627 грн. 13 коп. За фактом  вказаної ДТП було відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018110030004170 від 26.10.2018. Оскільки  за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АМ №4705373 від 09.08.2018 забезпеченим транспортним засобом є вказаний вище автомобіль, 16.02.2019 він поштою направив до страховика - ПрАТ «АСК «ІНГО-Україна» заяву про відшкодування, однак йому було відмовлено. Тому він просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 63 627 грн. 13 коп., моральну шкоду - 3 161 грн. 36 коп. та штрафні санкції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у вигляді пені в сумі 1 898 грн. 35 коп., три відсотки річних - 162 грн. 12 коп.,  інфляційні втрати - 636 грн. 27 коп.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ДТП 26.10.22018 автомобіль марки  «Богдан А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1 ,  був застрахований у 
ПрАТ «АСК «ІНГО-Україна». Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає  відповідальність без вини власника такого джерела. Оскільки відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки була застрахована, на страховика покладається обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Відповідач не довів, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому має відшкодувати потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду. Через несвоєчасну виплату страхового відшкодування суд також застосував штрафні санкції та стягнув з відповідача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБ України, та три відсотки річних і інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України.
Суд першої інстанції посилався на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стст. 16, 22, 23, 24, 625, 1187 ЦК України. 
Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.
Як видно з матеріалів справи, 26.10.2018 на пр. Князя Володимира у 
м. Біла Церква Київської області сталась ДТП. Того ж дня  за фактом вказаної ДТП було  відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018110030004170 від 26.10.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України за наступною фабулою: «26 жовтня 2018 року, приблизно о 11 год. 35 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки  «Богдан А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по проспекту Князя Володимира в м.Біла Церква, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку».
В результаті вказаної ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодженні та проходив стаціонарне лікування в комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2».
Відповідно до Полісу №АМ/470/5373  між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Транссіті» 02.08.2018 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановами слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2018 року по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018110030004170 від 26.10.2018 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України було призначено дві інженерно-технічні експертизи,  а також судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання:  
-            які тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_1 ,  їх характер, локалізація, механізм та давність утворення; 
-            чи могли дані тілесні ушкодження бути отримані в строк та при обставинах,  вказаних в постанові;  
-            яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_1 .
У вказаних постановах зазначається, що в ході проведення досудового слідства по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що 26.10.2018 року в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а на автомобілі марки «БОГДАН А-09202», державний номерний знак НОМЕР_1   виявлені механічні пошкодження.
На даний час рішення по вказаному досудовому розслідуванню не прийнято, а також відсутні дані про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. 
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про цивільно-правову відповідальність  власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 
Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно зі статтями 22, 23 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових  сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому  цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
В ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено, що  зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. На даний час не встановлена вина водія ОСОБА_3 у вказаній ДТП, а тому відсутня передбачена статтею 1188 ЦК України підстава для його цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди. У зв`язку з цим у страхової компанії, в якій була застрахована відповідальність  власника транспортного засобу, не виникло встановлене статтями 22, 23 Закону № 1961-ІV зобов`язання відшкодувати заподіяну позивачу шкоду.  
Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Закону № 1961-ІV страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. 
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування за страховим полісом відшкодовується потерпілій третій особі в разі настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу.
Вказаною нормою ЦК України, і нормами Закону № 1961-ІV закріплено, що для відшкодування шкоди, необхідно встановити  наявність вини особи, яка її завдала.
Отже, для  покладення на страхову компанію  обов`язку по відшкодуванню шкоди (страховиком) необхідно встановити наявність вини страхувальника, яка є підставою для настання цивільно-правової відповідальності страхувальника.
В п. 3 ч. 1 ст. 376  ЦПК України передбачено, що однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення  є невідповідність висновків суду обставинам справи.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення  - про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
 
постановив: 
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - задовольнити.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного  акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку  у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                
 
Судді