ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3664/20 Справа № 192/152/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 47 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до селянського (фермерського) господарства "Сонячне" про стягнення невиплаченої орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А : 

У січні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до селянського (фермерського) господарства "Сонячне" про стягнення невиплаченої орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що 24 січня 2012 року між ним та селянським (фермерським) господарством «Сонячне» було укладено договір оренди землі № 438, відповідно до якого він передав в оренду земельну ділянку площею 6,9884 га, що належить останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №048245. Зазначеним договором було передбачено, що орендодавець передає строком на 15 років в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського призначення, а відповідно до п. 9.1 договору орендна плата вноситься в грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та в натуральній формі відповідно до п. 9.2. Позивач посилається на те, що сторони домовилися про змішану форму оплати орендної плати поєднану готівковою й безготівковою (натуральною) формою оплати так і відповідними послугами. Згідно п. 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься в грошовій формі - до 01 липня наступного року, після кожного року оренди; в натуральній - до 31 грудня поточного року. Однак, відповідач не видав (не сплатив) грошову форму оплати позивачу за 2014-2016 роки, трактуючи істотні умови договору на власний розсуд, а саме, що орендна плата повинна сплачуватися тільки у грошовій (готівковій) або тільки у натуральній формі. Тобто в альтернативній формі, що суперечить вимогам п. 9 договору, яким поєднано як грошову так і натуральну форму оплати. У результаті неналежного виконання договірних обов`язків СФГ «Сонячне» позивачу не сплачено 8864,01 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за 2014, 2015 роки, 5907,84 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за 2016 рік, 5479,67 грн. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2015 рік за період з 01 липня 2016 року по 07 липня 2017 року та 124,04 грн. пені за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2016 рік, за період з 01 липня 2017 року по 07 липня 2017 року, а всього 20375,56 грн., які він просив стягнути на його користь. Крім того, в зв`язку з систематичним порушення відповідачем умов договору оренди землі №438 від 24 січня 2012 року, в частині не сплати грошової форми орендної плати, прохав розірвати даний договір оренди землі.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в частині стягнення на його користь заборгованості по орендній платі. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по орендній платі, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з відсутності систематичної несплати відповідачем орендної плати, адже останній виплачував орендну плату, однак в неповному розмірі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про розірвання договору оренди землі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що факт систематичного порушення договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду в оскаржуваній частині скасувати, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з відсутності систематичної несплати відповідачем орендної плати, адже останній виплачував орендну плату, однак в неповному розмірі.
Колегія суддів з вказаним висновок суду першої інстанції погодитись не може.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору оренди землі, колегія суддів виходить з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 24 січня 2012 року між позивачем та СФГ «Сонячне» був укладений договір оренди землі № 438, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 6,9884 га, яка розташована на території Олександропільської сільської ради Солонянського району, Дніпропетровської області, строком на п`ятнадцять років.
Даний договір 04 грудня 2012 року був зареєстрований відділом Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області за № 122508054000413.
Між позивачем та відповідачем також було складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, згідно якого ОСОБА_1 передав відповідачу належну йому земельну ділянку.
Пунктом 9 зазначеного договору оренди передбачено форму та розмір орендної плати. 
Згідно п.п. 9.1 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі: не менше 3% нормативної грошової оцінки землі та згідно п. 9.2 в натуральній формі: зерно фуражне - 1800 кг, хліб - 150 шт., борошно - 75 кг, макаронні вироби - 20 кг, крупа - 20 кг, олія - 25 кг, солома - 1000 кг, оранка городів - 0,35 га, м`ясо свинини - 6 кг, сало - 6 кг, гусятина - 10 голів, та ритуальні послуги - 2000 грн..
Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься в такі строки: а) в грошовій формі - до 01 липня наступного року після кожного року оренди; б) в натуральній - до 31 грудня поточного року.
Підпунктом г пункту 29 договору оренди зазначено, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.
На період укладання даного договору оренди спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладання договорів оренди, Цивільним Кодексом України та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки.
Згідно положень ст. ст. 21, 22 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на дату укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Судом першої інстанції встановлено, що на час укладання договору оренди землі закон дозволяв існування трьох видів орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, а також дозволяв поєднання різних форм орендної плати, а тому сторонами в договорі оренди землі № 438 було поєднано дві з них, а саме: грошову та натуральну форми орендної плати
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що згідно п. 9.1 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка, згідно наданих позивачем витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в 2014 році складала 131360 грн., в 2015 році - 164107 грн., в 2016 році - 196928 грн..
Тому розмір орендної плати в грошовій формі за 2014 рік складав 3940,80 грн., за 2015 рік - 4923,21 грн., за 2016 рік - 5907,84 грн., що в загальному розмірі складає 14771,85 грн.
Встановивши факт не сплати відповідачем позивачу орендної плати за 2015 рік, 2016 рік, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про стягнення пені за 2015-2016 роки в частині заборгованості по сплаті орендної плати в грошовій форм підлягають задоволенню частково.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Оскільки відповідач не сплатив позивачу орендну плату за 2015 рік до 01 липня 2016 року, за 2016 рік до 01 липня 2017 року, суд вважав, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за кожен день прострочення до строку який заявляє позивач в своєму позові, тобто до 06 липня 2017 року в такому розмірі: за несплату орендної плати за 2015 рік за період з 01 липня 2016 року по 06 липня 2017 року, тобто 343 дня - 5464 грн. 90 коп., за несплату орендної плати за 2016 рік за період з 01 липня 2017 року по 06 липня 2017, тобто 6 днів - 106,32 грн..
Крім того, на користь позивача з відповідача загалом підлягає стягненню 20343,07 грн., з яких 14771,85 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за 2014, 2015, 2016 роки, 5464,90 грн. пеня за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2015 рік, за період з 01 липня 2016 року по 06 липня 2017 року, та 106,32 грн. пеня за неналежне виконання договірних зобов`язань за 2016 рік, за період з 01 липня 2017 року по 06 липня 2017 року.
При цьому, доводи позивача, що стягнення пені за неналежне виконання суд не взяв до уваги, оскільки позовна заява про збільшення позовних вимог подана до суду 06 липня 2017 року, а не 07 липня 2017 року.
Тобто, з викладеного простежується факт неналежного виконання умов договору оренди.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
У пункті «д» ч.1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».
Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору.
Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18).
Оскільки орендар не виконав в повному обсязі обов`язок по сплаті орендної плати, тобто допустив істотне порушення умов договору, колегія суддів вважає за необхідне розірвання договір оренди землі № 438 від 24 січня 2012 року, який укладений між ОСОБА_1 та селянським (фермерським) господарством "Сонячне".
Законність рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди.
Рішення в оскаржуваній частині як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі.
В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з селянського (фермерського) господарства "Сонячне" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1600,00 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі - скасувати.
Розірвати договір оренди землі № 438 від 24 січня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області за № 122508054000443 від 04 грудня 2012 року, про оренду земельної ділянки площею 6,9884 га., що знаходиться на території Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І - ДП № 048245 укладеного між ОСОБА_1 та селянським (фермерським) господарством "Сонячне".
В решті рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.
Стягнути з селянського (фермерського) господарства "Сонячне" на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1600 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко