ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
27 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7744/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року (головуючий суддя Боженко Н.В.)
у справі  № 160/7744/19
за позовом    ОСОБА_1  
до  Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради
про  визнання бездіяльністю протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, яка виявилась у не забезпеченні фундаментальних положень ст. 3, 19, 22, ч. 2 ст. 28, 49 Конституції України, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт вимоги яких порушено згідно ст. 249 КАС України;
визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилась у не прийнятті після розгляду заяви від 20.03.2019 нормативно-правового акту на підставі ст. 3, 8, 19, ч. 2 ст. 28, 68 Конституції України, ст. 7, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян" і зазначити закон, вимоги яких порушено згідно ч. 4 ст. 249 КАС України;
захистити права ОСОБА_1 , вказавши спосіб виконання судового рішення;
захистити права ОСОБА_1 пов`язані з захистом прав матері на попередження за можливістю страждань і болю відповідно до ст. 3, 19, 22, 28, 51, 55 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради скласти клопотання, нормативно-правовий акт для забезпечення ОНКО хворої людини безкоштовними медикаментами за усіма надаваємими рецептами для лікувально-профілактичних заходів згідно заяви від 20.03.2019, їх визнанням окремим пунктом рішення.   
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подав заяву від 20.03.2019, якою просив,зокрема, забезпечити конституційні гарантії, однак відповідач по суті бездіяв і не забезпечив право громадянина на попередження за можливістю страждань і болю. Нормативно-правових актів відповідача на заяву від 20.03.2019 позивач не отримав. Відповідач не забезпечив права позивача на ліквідацію перешкод на забезпечення права громадянина на попередження за можливості страждань і болю, не вжив системи заходів, спрямованих на усунення правових та інших причин порушення права викривати недоліки в роботі відповідача для відстоювання своїх прав і законних інтересів, не попередив виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з цим правом і відсутності необхідної для позивача інформації, а також окремо не повідомив про дату, та час та місце розгляду заяви від 20.03.2019. Як зазначив позивач, своєю бездіяльністю відповідач унеможливив реалізацію, відповідно до законодавства, права на отримання інформації, порушивши низку чинних правових норм. Згідно  Закону України «Про місцеве самоврядування в України»  всі питання управління об`єктами комунальної власності належить до компетенції місцевих органів самоврядування. Невжиття заходів відповідачем піддає інваліда до медичних досліджень, стражданням і болю. Згідно із статтею 25 Загальної декларації прав людини кожна має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло медичний догляд та необхідне соціальне обслуговування, який є необхідним для підтримання здоров`я і добробуту особи з інвалідністю та її сім`ї, і право на забезпечення в разі хвороби, інвалідності, вдівства, старості чи іншого випадку втрати засобів до існування через незалежні від неї обставини, однак позивач зауважує, що бездіяльність відповідача вказаним положенням закону не відповідає.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушені позивачем в запиті питання не відносяться до компетенції відповідача, у зв`язку з чим судом не встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати рішення суду першої інстанції, постановити окрему ухвалу згідно 249 КАС України.
Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок розгляду звернення позивача, фактично звернення не розглянуто, рішення, постанову, тобто правовий акт не прийнято, що позбавляє позивача права оскаржити рішення, прийняте після розгляду заяви при порушенні прав позивача. 
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» запит направлено за належністю до управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради. В свою чергу, управління охорони здоров`я Криворізької міської ради підпорядковується Криворізькій міській раді, в підпорядкуванні у виконавчому комітеті Тернівської районної у місті раді не знаходиться. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  позивач - ОСОБА_1 звернувся із заявою (запитом) від 20.03.2019 вх. №С-229 до Голови Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Солода В.М., в якій  просив:
подати клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, а саме просити індивідуальним актом зобов`язати ОСОБА_2 видати безоплатні рецепти на ті самі ліки за наданими в додатках вам рецептів від 16.03.19р. №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40 (7 рецептів), якщо відсутні у вас повноваження для належного реагування.
подати клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, а саме просити нормативно-правовим актом вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права інваліда на попередження за можливістю страждань і болю (стаття  3, частина 2 статті  28 Конституції України) для безоплатного відпуску ОСОБА_3 лікарських засобів зазначених у рецептах від 16.02.2019 (9 рецептів).
подати клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, а саме просити вжити заходи до начальника управління здоров`я м.Кривого Рогу Мурашко К.В., щоб той видав наказ щодо забезпечення особи з інвалідністю ОСОБА_3 , як ОНКО хворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно  постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 №1303.
подати клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, а саме просити зобов`язати начальника управління здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В. індивідуальним актом визнати, що ліки за наданими в додатках вам рецептів від 16.03.19р. №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40 (7 рецептів), призначені ОСОБА_3 не для лікування її організму від ОНКО хвороби і надати по пунктам перелік ліків для амбулаторного лікування її ОНКО хвороби.
надати вихідні номери та копії усіх ваших клопотань.
подати клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, а саме просити надати запрошення для мене, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду моєї заяви від 20.03.2019.
для врегулювання питань видачі безоплатних рецептів на ті самі ліки за наданими в додатках вам рецептів роз`яснити окремим листом розмежування компетенції, визначення порядку взаємодії між вашою установою та управлінням охорони здоров`я м.Кривого Рогу в питанні контролю якості, використання за призначенням коштів медичних установ Тернівського району.
подати клопотання начальнику управління охорони здоров`я м.Кривого Рогу Мурашко К .В. для забезпечення протоколу лікування моєї онуки, ОСОБА_5 , ліками Smart Omega Bebi при амбулаторному лікуванні в КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР.
подати клопотання начальнику управління охорони здоров`я м.Кривого Рогу Мурашко К.В. для забезпечення протоколу лікування ОСОБА_3 , ліками L-Тироксин 100 Берлін-Хемі при амбулаторному лікуванні в КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР.
Згідно поданих відповідачем доказів, що не спростовано і позивачем, виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради листом за вих. №С-229 від 25.03.2019 повідомив ОСОБА_1 , що відповідно до  статті 7 Закону України «Про звернення громадян»  звернення позивача направлено для вирішення питання по суті Управлінню охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради, оскільки відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті ради та їх виконавчих органів» питання медичного характеру не належать до делегованих повноважень виконкому Тернівської районної у місті ради.  
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційну ний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.  
Посилаючись на те, що фактично відповідач не розглянув заяву (запит) позивача по суті поставлених в ній питань, не прийняв після розгляду цієї заяви рішення (нормативно-правового акту), позивач вказує на порушення таким чином його прав. 
Статтею  ст.40 Конституції України   закріплено право усіх осіб направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
У відповідності до ч.1  ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
У статті 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених  конституцією  та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.  
За правилами ст.7 Закону України «Про звернення громадян»  звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
За приписами ч.ч.1, 3, 4 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). 
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. 
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також, із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно із  ст.18 Закону України «Про звернення громадян»  громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому  законом  порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідності до  ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян»  органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають  закону  або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому  законом  порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Виходячи з наведених правових норм, суд першої інстанції вірно зазначив, що громадяни України наділені правом звернення з відповідними заявами, скаргами до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, засобів масової інформації, їх посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, а на органи державної влади, органи місцевого самоврядування покладений обов`язок по розгляду таких звернень, заяв і скарг.
При цьому питання, які порушуються у зверненні громадянина, повинен розглядати саме той орган державної влади, місцевого самоврядування тощо, до повноважень якого в установленому порядку віднесений розгляд цих питань. У разі ж, якщо питання, порушені в одержаному відповідним органом зверненні, не входять до його повноважень, останній має у встановлені законом строки переслати це звернення за належністю, про що повідомити заявника. 
Надаючи оцінку доводам позивача, суд першої інстанції вірно встановив, що заявою (запитом) за вх. №С-229 від 20.03.2019 позивач просив голову Тернівської районної у місті ради, зокрема,  подати певні клопотання Голові виконкому Криворізької міської ради, начальнику управління охорони здоров`я м.Кривого Рогу з порушених питань стосовно надання медичних послуг та забезпечення безоплатними медикаментами.
З огляду на зміст поданої відповідачем на ім`я Голови Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради заяви від 20.03.2019, суд першої інстанції визнав обґрунтованими дії  відповідача  щодо направлення заяви позивача для вирішення по суті поставленого в ній питання до Управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради, оскільки  порушені у заяві (запиті) позивача за вх. №С-229 від 20.03.2019 питання не відносяться до компетенції ані Тернівської районної у місті ради,  ані виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради.
Відповідно до  статі 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР  виконавчі органи рад   це органи, які відповідно до  Конституції України  та цього  Закону  створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Згідно ч.2 ст.5 Закону № 280/97-ВР   у містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього  Закону  можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.
Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (ст. 10 Закону № 280/97-ВР).
Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ст. 11 Закону № 280/97-ВР).
Частиною третьою  статті 17 Закону № 280/97-ВР  відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
Повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту передбачені  статтею 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до  статті 32 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:
а) власні (самоврядні) повноваження:
- управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення;
- організація медичного обслуговування та харчування у закладах освіти, культури, фізкультури і спорту, оздоровчих закладах, які належать територіальним громадам або передані їм;
б) делеговані повноваження:
- забезпечення відповідно до  закону  розвитку всіх видів освіти і медичного обслуговування, розвитку і вдосконалення мережі освітніх і лікувальних закладів усіх форм власності, фізичної культури і спорту, визначення потреби та формування замовлень на кадри для цих закладів, укладення договорів на підготовку спеціалістів, організація роботи щодо удосконалення кваліфікації кадрів, залучення роботодавців до надання місць для проходження виробничої практики учнями професійно-технічних навчальних закладів;
- забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.
Згідно ч.1 ст.41   Закону №280/97-ВР  питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад.
За правилами ч.2 ст.41 цього Закону районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до  Конституції  та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомим майном та іншими об`єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами.
Обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів визначаються відповідними міськими радами за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах (ч. 3  ст. 41 Закону №280/97-ВР).
Рішенням Криворізької міської ради   №381 від  31.03.2016 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», на яке посилається відповідач, встановлені  повноваження районних у місті Кривому Розі рад у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту. Серед визначених повноважень такі повноваження як забезпечення  лікарськими засобами та виробами медичного призначення відсутні.
Отже, відповідач вірно зазначив, з чим погодився суд першої інстанції, що Тернівській районній у місті раді не надано  повноважень щодо вирішення питань про забезпечення  лікарськими засобами та виробами медичного призначення.
Також необхідно зазначити, що Тернівська районна у місті Кривому Розі рада та її виконавчий орган не наділені правом на звернення до інших органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів в інтересах інших осіб з відповідними клопотаннями.
Суд першої інстанції з цього приводу вірно зазначив, що управління закладами охорони здоров`я, які належать територіальним громадам, віднесено до власних (самоврядних) повноважень, а забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами, віднесено до делегованих повноважень  виконавчих органів міських рад згідно  ст. 32 Закону №280/97-ВР.
Враховуючи встановлені у справі обставини, приймаючи до уваги  рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів», суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що питання, які порушувались в заяві (запиті) позивача від 20.03.2019, не належать до обсягу і меж повноважень виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, у зв`язку з чим, відповідач, направляючи цю заяву для вирішення по суті управлінню охорони здоров`я виконкому Криворізької міської, не допустив протиправної бездіяльності, що, відповідно, виключає обов`язок відповідача вчиняти дії, визначені позивачем в позовних вимогах.
З огляду на вищенаведене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з цього приводу.
Щодо постановлення судом окремої ухвали згідно ст. 249 КАС України з тих підстав, що рішення судом першої інстанції прийнято не у відповідності з наведеними позивачем нормами процесуального закону, апеляційний суд зазначає, що за приписами частин 1-4 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Тобто, окрема ухвала є засобом реагування суду на встановлені в ході розгляду справи порушення закону.
Апеляційний суд, переглядаючи справу в межах наданих ст.308 КАС України повноважень, не встановив порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що було б підставою для постановлення окремої ухвали, внаслідок чого вважає, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. 
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі №160/7744/19 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко