Справа № 367/985/19                                          Головуючий 1 інстанція- Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/824/2749/2020                   Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
20 березня 2020 року                                                                                    м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,-
 
в с т а н о в и в:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивований тим, що вона із 2005 року по 2007 рік перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 2006 року народження. За рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2006 року відповідач сплачує на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. на місяць.
Вказувала, що відповідач сплачує аліменти добровільно. Однак, з часу призначення аліментів пройшло більше 10 років, донька виросла і відповідно збільшився обсяг її потреб на харчування, одяг, засоби щоденного вжитку, шкільне приладдя та навчальну літературу. Донька має статус інваліда (вроджений дефект кисті лівої руки) і потребує спеціальних занять із фізичного розвитку. Окрім того, законодавчо збільшено мінімальний гарантований рівень аліментів на дитину. У зв`язку з наведеним просила змінити розмір аліментів, призначених на утримання доньки ОСОБА_4 , та стягнути із відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, стягнутий рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2006 року на утримання ОСОБА_4 , та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07 лютого 2019 року і до повноліття дитини.
Не погоджуючись із рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким її  
                                                                        -  2  -
вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що визначаючи аліменти на доньку ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини заробітку, суд не врахував та не дав оцінку усім її аргументам та доказам по справі. Зокрема судом не враховано, що донька сторін має статус інваліда (вроджений дефект кисті лівої руки) і потребує особливого догляду, який включає як спеціальні заняття із фізичного розвитку, так і профілактичне лікування. Окрім того, визначаючи аліменти на доньку у розмірі 1/6 частини заробітку, суд врахував сплату відповідачем аліментів на сина від іншого шлюбу у розмірі 1/4 частини, що є порушенням принципу рівності дітей, закріпленого у ст.52 Конституції України і призводить до того, що молодша дитина відповідача отримує аліменти у розмірі більшому, ніж старша дитина, яка до того ж має статус інваліда. На її думку таке суперечить Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та Закону України «Про охорону дитинства».
Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення дати стягнення аліментів, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд змінив розмір аліментів починаючи із 07 лютого 2019 року, тобто з моменту подачі ОСОБА_1 позову, що суперечить закону, який таке передбачає лише при стягненні аліментів, а змінений розмір аліментів сплачується з моменту набрання рішенням законної сили.
Позивачка ОСОБА_1  подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , де вказала, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення зміненого розміру аліментів із дати подачі нею позову, оскільки вона обгрунтовувала свої вимоги ст.181 СК України, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Відповідач ОСОБА_2  відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1  не подав.
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму (за п.3 ч.1 ст.176 ЦПК Україниціна позову у справах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
                                                            -  3  -
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони із 2005 року по 2007 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2006 року із відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримння доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. на місяць.
Також судом встановлено, що відповідач має сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 на якого на підставі судового наказу від 08 серпня 2019 року сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для зміни розміру аліментів у вигляді зміни способу їх стягнення із твердої грошової суми на частку від доходу, що відповідає вимогам закону, зокрема ст.192 Сімейного Кодексу України яка передбачає умови та порядок зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду.
Проте, визначаючи розмір аліментів, суд в достатнй мірі не врахував обставинии справи та вимоги закону.
Так, відповідно до положень ст.182 СК України серед інших обставин при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує в тому числі стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. 
Суд не звернув уваги, що неповнолітня донька сторін є дитиною з інвалідністю (має вроджений дефект кисті лівої руки). Дана обставина відповідно до приписів ст.182 СК України мала бути врахована судом при визначенні розміру аліментів, оскільки впливає на розмір витрат на утримання дитини з інвалідністю, чого судом зроблено не було. Це по-перше.
По-друге, згідно ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Визначивши аліменти на утримання доньки  ОСОБА_4  у розмірі 1/6 частини доходу відповідача з урахуванням того, що він уже сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини доходу на утримання сина ОСОБА_8 (згідно наданого відповідачем свідоцтва про народження ім`я його сина - ОСОБА_9 ), суд не врахував, що така різниця у розмірі аліментів порушує ст.52 Конституції України щодо рівності дітей у своїх правах, оскільки одна дитина відповідача буде отримувати аліменти у меншому розмірі ніж інша без будь-яких вагомих чи істотних підстав до цього.
Наведене також є порушенням ч.5 ст.7 СК України, яка визначає загальні засади регулювання сімейних відносин і яка вказує на неможливість учасника сімейних відносин (якою в тому числі є дитина) мати привілеї чи обмеження за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.
При цьому, пославшись на те, що відповідач уже сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_8 , суд не звернув уваги, що заява про видачу
                                                                        -  4  -
наказу про стягнення аліментів була подана дружиною відповідача ОСОБА_10 вже після подачі даного позову ОСОБА_1 . Відповідач не оспорив даний наказ, погодившись із аліментами на сина у розмірі 1/4 частини доходу, знаючи про наявність даного спору із ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про надуманість та безпідставність його доводів про неможливість сплати на доньку ОСОБА_4 таких же аліментів.
Окрім того, колегія суддів не може погодитися із рішенням суду в частині визначення судом строку, з якого має стягуватися змінений розмір аліментів. Суд визначив його починаючи із 07 лютого 2019 року, тобто з моменту подачі позову, що суперечить закону, який передбачає таке лише при стягненні аліментів вперше (ст.191 СК України).
Аналогічні роз`яснення містить п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно якого у новому розмірі алімети сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Суд наведеного не врахував, що потягло невірне вирішення спору в частині розміру стягуваних аліментів.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та часу, з якого вони мають стягуватися, не відповідає обставинам справи та вимогам закону і підлягає зміні.
З урахуванням встановлених по справі обставин суд визначає аліменти, які підлягають сплаті на користь позивачки на утримання доньки сторін ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходу відповідача з моменту набрання рішення законної сили.
При визначенні розміру аліментів на доньку сторін колегія суддів враховує вимоги ст.182 СК України, а також те, що загальний розмір аліментів, який сплачує відповідач на обох дітей не перевищує 50 % його доходу, що відповідає приписам ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких загальний розмір усіх відрахувань під час виплати заробітної плати не може перевищувати 50 % заробітної плати, а у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 % заробітної плати. 
Доводи відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позов, про те, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_11 1951 року народження, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані. Посилаючись на те, що його мати перебуває на пенсії і знаходиться на його утриманні, відповідач всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що його мати потребує допомогиі у зв`язку із такою потребою знаходиться на його утриманні, зокрема не надав доказів, що мати не отримує пенсії, чи отримує її в меншому розмірі, ніж перебачено чинним законодавством, чи що вона сама не може обслуговувати себе у зв`язку з чим перебуває на обліку в органах соціального захисту як особа, яка потребує догляду тощо.
Посилання відповідача на ст.202 СК України, яка покладає на повнолітніх дітей
                                                                        -  5  -
обов`язок утримувати непрацездатних батьків, які потребують допомоги, без доведеності даного факту перед судом, не є підставою для ї врахування.
Доводи позивачки ОСОБА_1 , викладені у її відзиві на апеляційну скаргу, про необхідність стягнення зміненого розміру аліментів із дати подачі нею позову, що відповідає положенням ст.181 СК України, якою вона обгрунтовує свої вимоги, колегія суддів відхиляє як надумані та безпідставні. 
В даному випадку позивачка помилково ототожнює зміну розміру аліментів із способом виконання батьками обов`язку утримувати дитину, який визначений ст.181 СК України і може відбуватися у грошовій, або натуральній формі. Питання зміни розміру аліментів, в тому числі із твердої грошової суми на частку від доходу, регулюється виключно ст.192 СК України.
З урахуванням часткового задоволення як позову ОСОБА_1 , так і її апеляційної скарги, а також задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , колегія суддів відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України звільняє відповідача та державу від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат, у зв`язку з чим залишає рішення суду в частині розподілу судових витрат без змін.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задоволити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 жовтня 2019 року змінити.
Розмір аліментів, визначний рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 вересня 2006 року на неповнолітню ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, стягнувши із  ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на доньку  ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1  у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

            Головуючий 

Судді: