ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/218/20  Номер провадження 33/814/393/20	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, безробітного, не одруженого, маючого середню освіту, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що 14 лютого 2020 року о 22 год 00 хв по вул. Центральній, в с. Пришиб, Кременчуцького району, Полтавської області, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CHEVROLET» модель «AVEO» д. н. з. « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. На прохання працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє винесене з допущенням істотних порушень процесуального права.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що його належним чином не повідомлено про час та місце розгляду справи відносно нього, тим самим позбавивши його права на захист. 
Відзначив, що порушено підсудність, оскільки розгляд справи повинен був здійснюватися в Комсомольському міському суді Полтавської області, а при розгляді справ судом було порушено вимогу ст. 277 КУпАП оскільки розгляд справи перевищує п`ятнадцятиденний строк.
Крім того, апелянтом подано клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, як такий що пропущений з поважних причин.
Дане клопотання мотивує тим, що в зв`язку із самоізоляцією з приводу карантину відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, він не зміг вчасно звернутися по правову допомогу. 
У судове засідання апелянт не з`явився, але просив розглянути справу без його участі. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущених строків на оскарження необхідно задовільнити та поновити їх, оскільки були пропущенні з поважних причин.
Відносно самої апеляційної скарги то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме: 
Протоколом про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2020 року серія ОБ № 086945, відповідно до якого 14 лютого 2020 року о 22 годині 00 хвилин в селі Пришиб на вулиці Центральній Кременчуцького району Полтавської області гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «CHEVROLET» модель «AVEO», з д. н. з. « НОМЕР_1 » з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків  ОСОБА_2   ІНФОРМАЦІЯ_2  та   ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. - 1).
Поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідного до яких вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції, та були свідками відмови гр. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі .
Поясненнями гр. ОСОБА_1 відповідно до яких вказав, що він з товаришем на автомобілі «CHEVROLET» приїхав в с. Пришиб, але їх зупинили працівники поліції. Підчас спілкування з ним, працівники поліції почули запах алкоголю, в наслідок чого запропоновано йому прийти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в закладі охорони здоров`я, але він відмовився.
Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта відносно порушення підсудності, є безпідставними, оскільки частинами першою та другою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу гр.  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
            
Суддя                                                                       В.В. Маліченко