ПОСТАНОВА
Іменем України

25 березня 2020 року 
Київ
справа №803/1609/17
провадження №К/9901/50516/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Смоковича М. І.,
суддів: Губської О. А., Данилевич Н. А.
розглянув у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації за неотримане речове майно, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Ковальчука В. Д., та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого – Запотічного І. І., суддів: Довгої  О. І., Матковської З. М.
І. Суть спору
1. У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною щодо невиплати в день виключення зі списків особового складу військової частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та стягнення такої компенсації в сумі 46414,32 гривень.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 вересня 2017 року його було звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за п.п. “б” п.1 ч.8 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, за станом здоров`я.
2.1. Позивач стверджує, що внаслідок звільнення з військової служби у нього виникло право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення. 
2.2. Натомість, на дату виключення його зі списків Військової частини НОМЕР_1 позивачу не було надано довідку про вартість речового майна, що належить до видачі.
2.3. Позивач вказує, що з метою проведення розрахунків та виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за час проходження військової служби в період проходження служби позивач 21 вересня 2017 року звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, однак відповідачем надано таку довідку лише 10 листопада 2017 року.
2.4. Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті грошової компенсації в день виключення позивача зі списків особового складу, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про її стягнення.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3.  ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшини стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), маючи військове звання старший прапорщик.
4. 21 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частині НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив виплатити йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби у запас Збройних Сил України.
5. Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2017 року № 232 відповідно до п.п. “б” п.1 ч.8 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” старшого прапорщика ОСОБА_1 , старшину стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних), звільнено з військової служби наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 11 серпня 2017 року № 41 о/с у запас за станом здоров`я та направлено на військовий облік до Ківерцівського РВК Волинської області.
6. Одночасно з виключенням зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 зі старшим прапорщиком ОСОБА_1 проведено остаточний розрахунок, що включає премію, одноразову грошову допомогу при звільненні, а також виплату щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01 по 22 вересня 2017 року.
7. 10 листопада 2017 року Військовою частиною НОМЕР_1 видано позивачу довідку № 1 про вартість речового майна, що належить йому до видачі та відповідно до якої сума невиплаченої позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини складає 46414,32 гривень.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
9. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на грошову компенсацію внаслідок неотриманого речового майна при звільненні з військової служби, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178. Крім того позивачем подано за місцем військової служби до його звільнення відповідний рапорт, передбачений пунктом 4 вказаного Порядку. 
10. Зазначена позиція підтримана Львівським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження 
11. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові. 
12. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій, що отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII передбачав право на отримання такої компенсації лише військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі. Таким чином пункт 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 не підлягав застосуванню, оскільки суперечить нормам Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
13. Водночас представник позивача у відзиві вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
14. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
15. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ”.
16. За правилом пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
17. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
18. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19. Частиною другою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року (далі – Закон № 2011-XII), було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
20. Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ “Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів” дію частини другої статті 9 Закону № 2011-XII зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно. 
21. Законом України від 03 листопада 2006 року № 328-V “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб” статтю  9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
22. При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби. 
23. Пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (далі – Положення № 1444) передбачав, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації. 
24. Вищевказане Положення № 1444 втратило чинність 04 березня 2016 року.
25. За змістом статті 9-1 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
26. Відповідно до наведеної норми  Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі – Порядок № 178).
27. Пунктами 2, 3 Порядку № 178, визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.
28. Згідно з пунктом 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
29. За приписами пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
30. Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби (далі – Положення № 1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
VI. Позиція Верховного Суду
31. З аналізу позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що підставою звернення до суду слугувала бездіяльність відповідача щодо невиплати військовою частиною грошової компенсації вартості неотриманого речового забезпечення відповідно до Порядку № 178, у зв`язку з його звільненням з військової служби та припиненням службових відносин.
32. Тобто у цьому випадку мова йде про захист порушеного права позивача на грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно.
33. Ужитий у КАС України термін “суб`єкт владних повноважень” означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
34. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.
35. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
36. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
37. Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.
38. Як вбачається з матеріалів справи позивачем пред`явлено позов про стягнення компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби.
39. Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим.
40. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 2-а-3097/2007 (провадження № 11-695апп18).
41. З матеріалів справи вбачається, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 22 вересня 2017 року № 232 позивача, звільненого відповідно до наказу від 11 серпня 2017 року № 41 о/с, виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та проведено остаточний розрахунок із виплати належних позивачу при звільненні сум.
42. При цьому питання щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно вирішено не було.
43. Аналіз норм статті 9-1 Закону № 2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення № 1153/2008, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.
44. Слід зазначити, що позивачем подано за місцем військової служби до його звільнення відповідний рапорт, що, зокрема, передбачено пунктом 4 Порядку № 178.
45. Водночас як вбачається з наведеного рапорту, поданого позивачем 21 вересня 2017 року, Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 1 про вартість речового майна, що належить позивачу до видачі, однак лише 10 листопада 2017 року, що свідчить про допущення відповідачем бездіяльності, яка полягла у її невиплаті на день виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.
46. Враховуючи, що позивачу на день виключення його зі списків особового складу військової частини не було отримано грошової компенсації, тому Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача відповідних коштів з урахування суми, зазначеної в довідці. 
47. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
48. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновки судів та обставин справи не спростовують.
49. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.
VII. Судові витрати
50. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. А. Губська
                                                                                                                        Н. А. Данилевич