ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5002/20 Справа № 216/1654/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи",
       розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року про повернення позовної заяви, яка постановлена суддею Кузнецовим Р.О. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості про дату складання повного тексту судового рішення відсутні,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав того, що позивачем не конкретизовано обраний спосіб захисту (а.с.30).
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення ст.6 Конвенції, щодо розумних строків розгляду поданого нею позову, а також порушення її права на доступ до суду просить скасувати ухвалу суду, як таку, що перешкоджає доступу до правосуддя. В мотивування апеляційної скарги позивач зазначає, що неодноразово на виконання ухвали суду про залишення її позову без руху надавала клопотання в якому зазначала обраний мною спосіб захисту шляхом визнання дій протиправними та незаконними. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала входить до переліку, передбаченого ч.1 ст. 353 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався ч.3 ст. 185 ЦПК України та виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 02 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без руху. 
Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до вимог ч.1, ч.2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Згідно з ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як видно  з матеріалів справи,  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа - державний реєстратор обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" про визнання дії протиправними та незаконними у березні 2019 року. 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.
На виконання ухали суду позивач 07 травня 2019 року надала клопотання про відкриття провадження у справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19 серпня 2019 року справу передано головуючому судді Кузнецову Р.О. 
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху щодо конкретизації способу захисту прав та інтересів та заявлених позовних вимог, які дії відповідача позивач просить визнати протиправними та незаконними. Крім того, позивачем не надано підтвердження, що не подано іншого позову.
Від позивача 12 вересня 2019 року надійшло клопотання про відкриття провадження у справі з викладеними мотивами, щодо заявлених позовних вимог та виконано зазначені в ухвалі недоліки.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2019 року скасовано. Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 повернуто до суду (а.с.26).
       Після повернення справи зі суду апеляційної інстанції, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 знов залишено без руху з підстав того, що позивачем не конкретизовано обраний спосіб захисту (а.с.30).
На виконання ухвали суду 08 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 надала клопотання про відкриття провадження у справі зазначаючи, що не погоджується з ухвалою суду та вважає, що нею виконано усі недоліки, а суд перешкоджає у доступі до правосуддя.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу з підстави не конкретизації обраного способу захисту, які дії відповідача позивач вважає протиправними та незаконними.
Колегія суддів вважає даний висновок суду, таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства та суті судового захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Загальний перелік способів захисту порушеного права та інтересу міститься в ст. 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте, якщо позивач просить суд захисти право у такий спосіб, який не встановлений законом, то суду відмовляє в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
З огляду на матеріали справи, колегія суддів дійшла переконання, що судом першої інстанції грубо порушуються права позивача на судовий захист та розумність строків розгляду справи. Не може бути підставою для залишення позову без руху та в подальшому відмолено у доступі до правосуддя, вимоги суду про уточнення обраного позивачем способу захисту. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Впродовж тривалого часу, більше одного року, судом не відкрито провадження у справі, з формальних підстав, що порушує право позивача на розгляд її справи упродовж розумного строку.
Згідно вимог ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення без руху зазначаються усі наявні недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.
Повертаючи позовну заяву 20 січня 2020 року суд зазначив, що судом були встановлені інші недоліки позовної заяви, як підстава залишення позову без руху 02 грудня 2019 року, ніж ті, які були підставою для залишення позову та в подальшому його повернення у вересні 2019 року. Дані дії суду колегія суддів оцінює, як штучні перепони до судового захисту. Суд має викласти в ухвалі про залишення без руху усі наявні недоліки позовної заяви, після усунення яких підстави для повернення позову відсутні. 
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає прийнятними, а висновки суду першої інстанції стосовно прийнятого рішення такими, що не відповідають вимогам процесуального законодавства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви через не усунення недоліків є таким, що не відповідає процесуальним вимогам та суперечить принципу доступності до судового захисту, тому ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2020 року про повернення позовної заяви, згідно вимог ст.379 ЦПК України слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч.1 ст. 379, 381, 382 ЦПК України, 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2020 року скасувати.
Цивільну справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2020 року.
Головуючий:

Судді: