КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа 758/13904/1-ц                                                                         Головуючий у І інстанції - Захарчук С.С. .  
апеляційне провадження №22-ц/824/4937/2020                               Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

                                                                       ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 

      17 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,
за участю секретаря  Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з майна ,-

                                                                 встановив:
     ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна.
Зазначала, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син - ОСОБА_2 , якому на праві власності належить 1/6 частина кв.  АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за власником в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна».
Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина.
      Їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки на все майно, що належало її сину - ОСОБА_2 було накладено арешт.
Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.11.2014 № 42149074, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М., накладено арешт на все майно ОСОБА_2 у межах звернення стягнення - 3856 грн. 82 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.
       Крім того, згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.01.2015 № 44234631, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Манасерян Айкуі Арамівною, накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.
       Відповідно до постанови, винесеної Подільським районним судом м. Києва від 13.07.2018 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., стягнуто в дохід держави 34 грн. 41 коп. судового збору.
       Посилаючись на те, що у зв`язку з накладеним арештом на все майно, що на праві власності належало її сину, вона не може оформити спадщину після смерті сина, просила зняти арешт з всього майна, що належало ОСОБА_2 .
   Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.  
      Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила рішення скасувати і позов задовольнити.
    Апеляційну скаргу мотивувала тим, що відповідно до спадкового законодавства вона є належним позивачем у справі. 
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
   Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.11.2014 № 42149074, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Ясінською К.М., накладено арешт на все майно ОСОБА_2 у межах звернення стягнення - 3856 грн. 82 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 5).
       Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.01.2015 № 44234631, винесеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Манасерян Айкуі Арамівною, накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 6).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
            Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що як на підставу для задоволення позову позивач посилався на ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. ОСОБА_1 не є власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки вказана частина квартири на праві власності належала померлому ОСОБА_2 , а тому правових підстав для задоволення позову немає.
            Проте такий висновок суду не відповідає вимогам закону виходячи з наступного.
            Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
            Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) відповідно до яких позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження».
       Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові.
Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
     Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України (намомент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
     Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та/або не здійснив державної реєстрації права.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право та/ або на спадщину та не здійснив державної реєстрації права (висновок викладений в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц).
Згідно статтей 1268-1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який у встановлений шестимісячний строк подав заяву про прийняття спадщини з часу її відкриття, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого  статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 статті 1268) тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті свого сина подавши заяву до Чотирнадцятої Державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Спадщиною є перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця.
Таким чином у зв`язку зі смертю спадкодавця у позивача виникло право на 1/6 частину кв.    АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини, тому у даній справі вона є належним позивачем для зняття арешту з майна, що належало померлому.
Згідно ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду, яка була завдана спадкодавцем, а відповідно до ст. 1280 цього Кодексу спадкоємці зобов`язані задовольнити вимогу кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержданого у спадщину.
      Позивач надала суду докази оплати заборгованості, яка стала підставою для прийняття рішення про обтяження майна, проте останнє перешкоджає позивачу відповідно до ст. 1296 ЦК України одерджати свідоцтво про прийняття спадщини.
      За таких обставин при відмові в задоволенні позову суд не врахував, що з дня смерті спадкодавця у позивача в порядку спадкування за законом виникло право на 1/6 частину кв.    АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини, тому у даній справі вона є належним позивачем для зняття арешту з майна, що належало померлому в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 рокускасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з майна.
Зняти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві Ясінською Катериною Михайлівною від 19.11.2014 року ВП №42149074 при примусовому виконанні постанови №758/14943/13-п від 06.12.2013 року, а також постановою ВП №44234631 від 17.01.2015 року державного виконавця Манасерян А.А. органу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві при примусовому виконанні постанови ВДАІ №ПС1081599 від 24.06.2014 року.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач                                                      В.В. Гуль

Судді                                                                         Л.П. Сушко

                                                                                   О.І. Сліпченко