ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №588/123/20 
Номер провадження 22-ц/816/795/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Хвостика С. Г. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича
на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2020 року, постановлену у складі судді Литовченка О.В. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,
                                                                 ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовано тим, що в провадженні Тростянецького районного суду Сумської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ»), треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва, про визнання виконавчого напису нотаріуса №8097 від 25 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що у виконавчому провадженні ВП №60635418 звернуто стягнення на його пенсію, отже до вирішення цієї справи по суті спору існує ймовірність стягнення з нього заборгованості за виконавчим документом, який може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.
Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 07 лютого 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Є.С. про забезпечення позову залишив без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сумцов Є.С., посилаючись на неповноту з`ясованих обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального законодавства, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на прямо передбачений у п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України спосіб забезпечення позову, а саме зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Зазначає, що суд не врахував, що у випадку задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з ОСОБА_1 можуть бути безпідставно стягнуті кошти з отримуваної ним  пенсії.
В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача - адвокат Сумцов Є.С. просив справу розглядати без його участі та участі позивача.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця від 26 листопада 2019 року у виконавчому провадженні ВП №6063541, відкритому за виконавчим написом приватного нотаріуса Харківського міського округу  Остапенко Є.М. №8097 від 25 вересня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості в сумі 4922,27 грн відповідно до кредитного договору від 07.08.2012року, було звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , який він отримує у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області (управління ПФУ в Тростянецькому районі Сумської області) (а.с. 6).
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконавчого провадження та фактично є підміною рішення, оскільки в разі задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, останнім буде досягнуто мети позовної заяви.
Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права. 
Частинами 1 і 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 вважав, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині заборгованості.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, обґрунтовуючи її можливістю передчасного стягнення грошових коштів на підставі оскаржуваного виконавчого документа.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.
Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Вказане узгоджується і з положенням п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі  зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З огляду на викладене, неправильними є висновки суду першої інстанції про те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є блокуванням виконання виконавчого провадження. 
Стосовно висновків суду про те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є підміною рішення, оскільки в разі задоволення заяви про забезпечення позову, буде досягнуто мети позовної заяви, колегія суддів зазначає таке.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться цивільна справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.
До того ж, згідно з роз`ясненнями у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Таким чином, колегія суддів виходить з того, що у разі не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, це може призвести до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису грошових коштів у ОСОБА_1 .
Крім того, у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи судом приватним виконавцем буде примусово стягнуто з доходів ОСОБА_1 заборгованість, то у останнього є обґрунтовані побоювання про неможливість ефективно захистити свої права у межах цього судового провадження, що також може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів при новому зверненні до суду, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. 
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Вжиття вказаного способу забезпечення позову є співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами, та адекватним втручанням у  реалізацію ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» свого права на стягнення заборгованості, ураховуючи те, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду, а також зважаючи на розмір заборгованості.
Встановивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду та ухвалює нове судове рішення про задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Є.С. про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №8097 від 25 вересня 2019 року.
Питання розподілу судових витрат щодо розгляду заяви про забезпечення позову має бути вирішено судом за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України,апеляційний суд
                                                              ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича задовольнити.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 лютого 2020 року про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сумцова Євгена Станіславовича про забезпечення позову задовольнити.
Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №8097, вчиненого 25 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який оскаржується боржником у судовому порядку, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості в сумі 4922 грн 27 коп. - до розгляду справи по суті.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 квітня 2020 року.

Головуючий -                                                                                       В. І. Криворотенко 

Судді:                                                                                                   О. Ю. Кононенко 

                                                                                                               С. Г. Хвостик