Єдиний унікальний номер 229/3631/19 
Номер провадження 22-ц/804/771/20        

Донецький апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року                               
м. Бахмут
Справа № 229/3631/19
Провадження № 22-ц/804/771/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з  розгляду цивільних справ:    Біляєвої О. М.    (суддя-доповідач),   Корчистої О. І.,  Папоян В. В.,
сторони:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідач  - ОСОБА_1 ,
розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного  товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»  на заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області в складі судді Лебеженка В. О. від 05 листопада 2019 року, ухвалене у м. Дружківці Донецької області, дата складення повного судового рішення – 05.11.2019,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Приватбанк) пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивований тим, що 14 березня 2013 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1   було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Унаслідок невиконання ОСОБА_1   своїх зобов`язань за договором станом на  27 травня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 114 841 грн 39 коп., яка складається із: 2 254 грн 37 коп. заборгованості за кредитом; 102 162 грн 19 коп. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; 4 480 грн 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і                        5 444 грн 83 коп. (процентна складова) штрафу.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 114 841 грн 39 коп., а також понесені ним судові витрати.
Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2019 року позов задоволений частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 27.05.2019 у сумі    2 254 грн 37 коп.
У задоволенні вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по процентам, пенею та комісією, штрафу у сумі 112 587 грн 02 коп. відмовити.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що ОСОБА_1   належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законні права позивача на отримання кредиту, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом 2 254 грн 37 коп. Підстави для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені та комісії, а також штрафу відсутні, оскільки ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.
У січні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»  подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального  і процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам і пені та ухвалите нове рішення про задоволення цих позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, якими визначені істотні умови надання кредиту. Під час ухвалення рішення неправильно застосував статті 1048 та 1054 ЦК України і не зважив на те, що нехтування принципами платності кредитного договору завдає істотну шкоду споживачам банківських послуг і банку, а тому безпідставно відмовив  у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами
Апеляційна скарга на рішення в частині стягнення 2 254 грн 37 коп. заборгованості за кредитом та відмови у стягненні 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 5 444 грн 83 коп. (процентна складова) штрафу учасниками справи не подана.
На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 14 березня 2013 року  Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. 
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг; а також, що він ознайомився та погодився з  Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку.
До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості                 станом на 27 травня 2019 року становить 114 841 грн 39 коп. і складається із:                           2 254 грн 37 коп. заборгованості за кредитом; 102 162 грн 19 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 480 грн 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 5 444 грн 83 коп. (процентна складова)  штраф.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що  до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування. Послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Велика Палата Верховного Суду під час перегляду  03 липня 2019 року  судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір,  умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. 
Матеріалами справи підтверджується, що 14 березня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 
Інших умов договору сторони не підписували.
У заяві позичальника від 14 березня 2013 року процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
З огляду на матеріали справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», - якими для кожного типу кредитної картки передбачені різні базові процентні ставки в місяць (ас. 7).
Однак матеріали справи не містять доказів про оформлення і отримання                      ОСОБА_1 певного типу кредитної картки з наведеного переліку; так само не містить жодної конкретики з цього приводу і додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14 березня 2013 року (ас. 6).
Отже, установивши у справі, яка переглядається, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг, а інших умов договору сторони не підписували, суд правильно зазначив, що Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, лише у разі, якщо саме ці Умови і правила були чинними під час укладення договору. Проте належними доказами не підтверджується, що саме додані банком до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг були чинними на час укладення договору.
Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 
Згідно з матеріалами справи, до позовної заяви доданий витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 8-31). Проте належними доказами  не підтверджується, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви,  були чинними на час укладення договору. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про ставку по процентам за користування кредитними коштами, розмір неустойки (пені), наданий банком при зверненні до суду з позовом витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для  стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені, оскільки відсутні докази  щодо погодження сторонами договору розміру процентної ставки, неустойки (пені).
З наведених мотивів колегія суддів відхиляє доводи скарги про доведеність позовних вимог. 
Інші доводи скарги (нехтування принципами платності кредитного договору, право суду зобов`язати учасників справи подати детальний розрахунок і контррозрахунок заборгованості тощо) також не можуть бути прийняті, оскільки саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета  спора, з власної ініціативи. 
Додані до апеляційної скарги копії:  довідки про надання кредитних карток                    ОСОБА_1 ; довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на  ОСОБА_1 ; витяг з карткового рахунку ОСОБА_1 , які не були поданий до суду першої інстанції (ас. 69, 70 75-88), суд апеляційної інстанції не приймав і не досліджував з огляду на те, що позивач не подавав відповідне клопотання з обґрунтуванням поважності  причин неподання їх до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Законність і обґрунтованість рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 254 грн 37 коп., відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафу суд апеляційної інстанції не перевіряв з підстав не оскарження учасниками справи.
З урахуванням вимог частин першої і другої  статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не відшкодовуються.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, заочне рішення Дружківського міського суду Донецької області від 05 листопада 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                    О. М. Біляєва

                                                                                                              О. І. Корчиста

                                                                                                              В. В.  Папоян  

Дата складення судового рішення – 17 березня 2020 року

Суддя-доповідач                                                                                  О. М. Біляєва