П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №  240/1876/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
22 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Моніча Б.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. 
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов повернуто особі, яка його подала.
Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що при отриманні коштів на виконання постанови Народницького районного суду Житомирської області від 01.08.2014 у справі №284/937/14-а у нього не було відомостей про те, які складові має виплачена грошова сума і чи включено до неї компенсацію втрати частини доходів, тому про порушення своїх прав позивач дізнався з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
На виконання вказаної ухвали позивач подав клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с. 11).
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, отримавши 20711,30 грн. 16.07.2019, міг дізнатися походження цих грошей та з`ясувати чи була виплачена разом із пенсією компенсації втрати частини доходів і, відповідно, дізнатися, чи порушене його право на отримання такої компенсації.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1-3 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята на підставі ст.123 КАС України.
Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Ч.ч.2-3 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Перевіривши висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено, що постановою Народницького районного суду Житомирської області від 01.08.2014 у справі №284/937/14-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2014, зобов`язано правління Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області провести ОСОБА_1 перерахунок і виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 16.01.2014 року по 30.06.2014 року.
На виконання вказаного судового рішення 16.07.2019 позивачу перераховано грошові кошти 20 711,30 грн.
При цьому з позовом у даній справі позивач звернувся 25 лютого 2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.
В обґрунтування поважності пропуску вказаного вище строку позивач зазначає про те, що він дізнався про невиплату йому компенсації втрати частини доходів 15 лютого 2020 року з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Згідно з оскаржуваною ухвалою від 16 березня 2020 року суд зазначив про те, що позивач, отримавши 20711,30 грн. 16.07.2019, міг дізнатися походження цих грошей, за що вони виплачені, чому саме в такому розмірі, та з`ясувати чи була виплачена разом із пенсією компенсація втрати частини доходів і, відповідно, дізнатися, чи порушене його право на отримання такої компенсації.
В той же час постановою Народницького районного суду Житомирської області від 01.08.2014 у справі №284/937/14-а не визначено суму, яка підлягає виплаті позивачу, а сам факт перерахунку коштів на картковий рахунок позивача не свідчить про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про складові виплаченої йому суми, зокрема компенсації. 
При цьому відповідний розрахунок виплачених позивачу сум міститься в матеріалах пенсійної справи, в той час як банківська виписка по картковому рахунку вказану вище інформацію не містить.
З метою встановлення факту виплати або невиплати йому компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1  звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
На вказане звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало відповідь у формі листа від 12.02.2020 №263-223/І-02/8-0600/20.
Таким чином, ОСОБА_1 достовірно дізнався про те, що сума компенсації втрати частини доходів не була йому виплачена 16.07.2019 в межах суми 20 711,30 грн, з дня отримання відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області -15.02.2020 (а.с.14).
Крім того, зважаючи на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, позивач не погоджується з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України виплатити йому компенсацію втрати частини доходів.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що початок перебігу строку звернення до суду слід обчислювати з 15.02.2020, тому суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі "Bellet проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
З урахуванням наведеного з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
При цьому наявність або відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" може бути встановлена за наслідками оцінки доводів позовної заяви та розгляду справи по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.
Висновки суду першої інстанції щодо неповажності причин пропуску позивачем строку звернення до суду не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати , а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до  статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до  Житомирського окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 травня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Моніч Б.С.