ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" травня 2020 р.           Справа№ 910/9645/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Хрипуна О.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 

при секретарі судового засідання Король Я.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2019
(повний текст рішення складено 05.12.2019)
у справі № 910/9645/19 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"
про стягнення 569 308,71 грн.

за участю представників:
від позивача: Мірвода А.М.,
від відповідача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Савітар Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "СК "ВУСО" про стягнення 569 308,71 грн. за договором про надання асистантських послуг № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на медичне обслуговування застрахованих осіб у сумі 433 461,27 грн., агентську винагороду у сумі 135 847,44 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 8  539,63 грн.
Суд виходив з того, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 належним чином доведений та документально підтверджений.
Суд також дійшов висновку, що ТОВ "Савітар Груп" звернулося до суду у межах трьохрічного строку позовної давності, оскільки зобов`язання є порушеними з 13.03.2019, а відтак, зазначена дата є початком строку перебігу позовної давності.
Не погодившись з рішенням, ПрАТ "СК "ВУСО" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
За твердженням скаржника, суд не врахував, що за умовами договору зобов`язання страховика по відшкодуванню медичних витрат виникає у випадку здійснення агентом оплати послуг медичних закладів, які надавали послуги застрахованим особам; положення договору, якими закріплено порядок залучення позивачем (агентом) третіх осіб (кореспондентів, підрядників) та оплати їх послуг, зокрема п. 3.3 договору. Відповідач вважає, що позивачем не доведено понесення медичних витрат, а надані позивачем докази є недопустими та недостовірними. Крім того, на думку скаржника, суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 6, 256, 261, ч. 3 ст. 267, ст. 509, 526, 626, 627, 629, 901 ЦК України. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "СК "ВУСО"  на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 у справі №  910/9645/19, призначено до розгляду на 11.02.2020. 
04.02.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив, в якому відповідач просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необґрунтованість. Також позивачем додано пояснення з приводу клопотань відповідача про закриття провадження та про призначення судово-економічної експертизи.
06.02.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо документального підтвердження та розміру заборгованості відповідача перед позивачем по відшкодуванню медичних витрат за актами врегулювання збитків № 3/2в від 22.01.2018, № 4/2в від 14.02.2019, № 4в від 14.02.2018 за договором № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016. Заява мотивована відхиленням клопотання відповідача судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та наявністю суперечностей, що потребують спеціальних знань, а саме співставлення даних документів бухгалтерського обліку та звітності 231 осіб для дослідження реальної вартості наданих послуг та понесених витрат.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, заявляючи про недоведеність позовних вимог, наполягаючи на призначенні судової експертизи.
Представник позивача вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення з огляду на її безпідставність. Також представник позивача доводив необґрунтованість заявлених відповідачем клопотань. 
03.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ПрАТ "СК "ВУСО" щодо поданої медичної документації. Також відповідач наполягав, що сума відшкодування медичних витрат має бути зменшена на 10 288,09 грн. та 4 203,39 грн. агентської винагороди по застрахованим особам за наступними полісами: 2589439, 2598008, 2604655, 2632369, 2624261, 2625796, 2610013.
11.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення позивача на заперечення ПрАТ "СК "ВУСО", в яких ТОВ "Савітар Груп" визнав, що в матеріалах справи відсутні рахунки по п`яти застрахованим особам (не повний пакет документів за полісами: 2604655, 2632369, 2624261, 2625796, 2610013), тому сума відшкодування медичних витрат має бути зменшена на 6 344,56 грн., а сума агентської винагороди має бути зменшена на 3 028,70 грн., а загалом на 9 373,26 грн.  З огляду на викладене позивач просив стягнути з відповідача 427 116,71 грн. медичних витрат та 132 818,74 грн. агентської винагороди.
В судовому засіданні оголошувались перерви до 17.03.2020. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 за клопотанням скаржника, мотивованим запровадженням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу COVID-19, розгляд справи було відкладено на 07.04.2020. Засідання 07.04.2020 не відбулося.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2020 розгляд справи призначено на 26.05.2020 з огляду на продовження до 11.05.2020 проведення карантинних заходів та обмежень постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України".
25.05.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду справи та призначення наступного засідання по справі не раніше 23.06.2020, мотивоване ситуацією з розповсюдженням гострої респіраторної хвороби COVID-19, яка є небезпечною для життя та здоров`я суду, співробітників суду та учасників судового процесу.
В судове засідання представник скаржника не з`явився, хоч сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та заявлене клопотання.
Беручи до уваги, що явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, а також те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 та з 12.05.2020 знято карантинні обмеження щодо роботи адвокатів, колегією суддів відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. 
Оскільки відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутні представника скаржника за наявними у справі доказами.  
Колегією суддів відхилено клопотання скаржника про призначення судово-економічної експертизи з огляду на приписи ст. 86, ч. 1 ст. 99 ГПК України, оскільки питання оцінки доказів на предмет їх належності та допустимості, доведеності розміру позовних вимог є обов`язком суду. 
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10.02.2016 між ПрАТ "ВУСО" (страховик) та ТОВ "Савітар Груп" (агент) був укладений договір про надання асистантських послуг № SGU-VUSO-10/02/16, на умовах якого страховик доручив, а агент, прийняв на себе зобов`язання по наданню послуг з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за полісами, які відповідно до Закону України "Про страхування" та інших актів законодавства України, укладено між страхувальниками та страховиком, та у яких визначено перелік послуг, що надаються застрахованим особам протягом строку дії полісів, згідно з їх умовами. Послуги агента включають формування, обслуговування та зберігання протягом 1 року реєстру звернень застрахованих осіб, ведення документації, організацію та контроль обміну інформацією, надання послуг цілодобової диспетчерської служби згідно умов договорів страхування.  
Згідно із договором підставою для надання послуг є:
- настання обставин, що можуть кваліфікуватись як страховий випадок;
- звернення застрахованої особи до агента;
- підтвердження факту валідності полісу та визнання особи застрахованою страховиком.
Пунктами 8.1-8.3 договору сторони погодили, що він вступає в силу з дати підписання повноважними представниками сторін, залишається в силі впродовж одного року з дня початку дії. Якщо протягом 30 днів до закінчення дії договору жодна зі сторін не заявить про намір розірвати його, то він вважається пролонгованим на наступний рік. Подальша пролонгація договору здійснюється в тому ж порядку.
Розрахунки сторін погоджено у розділі 6 договору: 
- за виконання агентом своїх обов`язків, згідно з цим договором, страховик зобов`язаний виплачувати агенту винагороду за кожний врегульований збиток при настання страхового випадку, у розмірах, вказаних у додатку 1 до договору; у випадку декількох звернень однієї і тієї ж застрахованої особи за одним страховим випадком, винагорода агента сплачується однократно (як за одне звернення) (п. 6.1, 6.3 договору);
- збиток, що настав внаслідок страхового випадку вважається врегульованим збитком, за наявності наступних умов: відомості про відповідний страховий випадок  зазначені в акті врегулювання збитків; агент надав страховику завірені копії повного пакету документів, отриманих від підрядників та кореспондентів по цьому страховому випадку; страховик визнав вказану подію у якості страхового випадку та погодився із сумою врегульованого збитку (п. 6.2, 6.2.1 - 6.2.3);
- рахунок на оплату винагороди агента і акт виконаних робіт оформлюється агентом і направляється страховику виключно разом із актом врегульованих збитків. Сума винагороди агента визначається на підставі додатку 1 до цього договору у гривнях за офіційним курсом НБУ на дату складання вказаного рахунку  (п. 6.3.1); протягом 5 робочих днів з дати отримання документів, вказаних у п. 6.3.1 договору, страховик повинен підписати акт виконаних робіт і направити його агенту засобами звичайної і електронної пошти, або за допомогою засобів електронного зв`язку надати мотивовані заперечення щодо змісту цього акту  (п.6.3.2); 
- сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються наступним чином (п. 6.4): для цілей визначення попередніх розмірів цих сум і їх сплати страховиком, звітним періодом за цим договором є декади: з 01 по 10 число, з 11 по 20 число, з 21 по останнє число кожного календарного місяця дії договору (п. 6.4.1);
- протягом 3 робочих днів з дати закінчення чергової декади агент складає і направляє страховику акт заявлених збитків за формою, вказаною у додатку 3, в якому зазначаються страхові випадки, що стались з конкретними застрахованими особами протягом звітної декади, а також вказуються орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, які підлягають відшкодуванню страховиком (п.6.5.1);
- протягом 5 робочих днів з дати отримання страховиком акта заявлених збитків він погоджує і підписує цей документ, а також на свій розсуд протягом того ж строку перераховує агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної в акті у розмірі до 100% загальної суми зазначеної в акті (п.6.5.2);
- по мірі отримання агентом від підрядників і кореспондентів повних пакетів документів, пов`язаних з остаточними розрахунками та конкретними страховими випадками (повні пакети), агент вносить відповідні відомості в акти врегульованих збитків (виконаних робіт), які складаються за формою, вказаною у додатку 4, і направляються страховику у строки, визначені п. 6.5.1 договору разом з актами заявлених збитків (п. 6.6.1);
- до актів врегульованих збитків (виконаних робіт) у складі повних пакетів агент додає рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг, за вирахуванням сум, визначених в розрізі конкретних застрахованих осіб в акті заявлених збитків і фактично сплачених страховиком згідно п. 6.5 договору (п. 6.6.2);
- акт врегульованих збитків (виконаних робіт) погоджується і підписується страховиком протягом 5 робочих днів з моменту отримання цього акту від агента (п. 6.6.3);
У березні-квітні 2016 року, а саме 11.03.2016, 22.03.2016, 04.04.2016,  12.04.2016 відповідачу були направлені звіти запланованих збитків № 3з (01-10.03.2016), № 3/2з (11-20.03.2016), № 3/3з (21-31.03.2016), № 4з (01-10.04.2016), у яких зазначались страхові випадки, які стались із застрахованими особами, разом із відповідними рахунками на сплату відшкодування медичних витрат № 301 від 11.03.2016 на суму 70 177,56 грн.; № 311 від 22.03.2016 на суму 73 226,16 грн., № 359 від 04.04.2016 на суму 94 886,24 грн. та № 413 від 12.04.2016 на суму 37 2077,44 грн.
Після отримання усіх необхідних документів відносно страхових випадків, які були включені до звітів запланованих збитків № 3з, № 3/2з, №  3/3з, № 4з було сформовано та направлено акти врегульованих збитків разом з актами виконаних робіт, рахунками та завіреними копіями первинних документів щодо страхових подій, а саме:
- акт врегульованих збитків №3/2в (частина 1) від 03.08.2016, рахунок №  435 від 03.08.2016 на суму 12 535,71 грн. акт виконаних робіт № 3/2в (частина 1) від 03.08.2016 рахунок № 436 від 03.08.2016 на суму 26 908,32 грн.
- акт врегульованих збитків № 3/2в (частина 2) від 03.08.2016, рахунок №  715 від  05.08.20І6 на суму 17 161,08 грн., акт виконаних робіт № 3/2в (частина 2) від 03.08.2016, рахунок № 716 від 05.08.2016 на суму 18 766,32 грн.
- акт врегульованих збитків № 3/2 в  (частина 3) від 03.08.2016, рахунок №  718 від 08.08.2016 на суму 21 407,14 грн. акт виконаних робіт № 3/2в (частина 3) від 03.08.2016 рахунок № 719 від 08.08.2016 на суму 36 887,24 грн.
- акт врегульованих збитків № 4/2в від 19.08.2016, рахунок № 729 від 19.08.2016 на суму 86 022,84 грн., акт виконаних робіт № 4/2в від 19.08.2016, рахунок № 730 від 19.08.2016 на суму 21 621,03 грн.
11.08.2016, 02.09.2016 та 06.09.2016 від відповідача надійшли заперечення, в яких зазначалось, що особи, які зазначені в надісланих документах на асистанське обслуговування до ТОВ "Савітар Груп" страховиком не передавалися, а тому витрати ТОВ "Савітар Груп" на їх обслуговування (в тому числі сервісна винагорода) оплаті не підлягають з посиланням на п. 4.4, 5.1.1 договору №SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016.
Крім того, ТОВ "Савітар Груп" зверталось до ПрАТ "СК "ВУСО" з прохання підписати акти врегульованих збитків та погасити заборгованість, направивши відповідачу відповідний акт врегульованих збитків № 3/2в та рахунок № 0322 від 22.01.2018 на суму 260 419,77 грн. (медичні витрати), а також рахунок на оплату сервісної винагороди № 0322/1 від 22.01.2018 на суму 97 754,90 грн. (сервісна винагорода агента).
14.02.2019 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням підписати акти врегульованих збитків та погасити заборгованість, направивши останньому акт врегульованих збитків № 4в, рахунок № 0414 від 14.02.2019 на суму 89 476,10 грн. (медичні витрати), рахунок на оплату сервісної винагороди № 0414/1 від 14.02.2019 на суму 18 992,08 грн. (сервісна винагорода агента) та акт врегульованих збитків 4/2в, рахунок 0415 від 14.02.2019 на суму 83 565,40 грн. (медичні витрати), рахунок на оплату сервісної винагороди № 0415/1 від 14.02.2019 на суму 19 100,46 грн. (сервісна винагорода агента).
Оплата сервісної винагороди за послуги надані агентом прямо передбачені у п. 5.1.3 договору про надання асистанських послуг від 10.02.2016, розмір якої визначено у додатку № 1 та № 8 до договору.
Місцевим господарським судом також встановлено, що в період з 31.10.2017 по 11.02.2019 ТОВ "Савітар Груп" розрахувалось із підрядниками за організацію та надання медичної допомоги застрахованим ПрАТ "СК "ВУСО" особам.
З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2019 позивач направив відповідачу претензію з проханням погасити збитки, які зазнало ТОВ "Савітар Груп" у зв`язку із організацією медичного обслуговування при настанні страхових випадків із застрахованими ПрАТ "СК "ВУСО" особами.
24.04.2019 позивач отримав відповідь від ПрАТ "СК "ВУСО" від 12.04.2019, у якій останнє відмовилось відшкодовувати збитки, які зазнало ТОВ "Савітар Груп".
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Тобто, в даному випадку, саме на ПрАТ "СК "ВУСО" Закон України "Про страхування" покладає витрати у разі настання страхового випадку із застрахованою особою.
Колегія суддів звертає увагу на невідповідність умовам договору твердження відповідача стосовно того, що поліси (інформація) застрахованих осіб в ТОВ "Савітар Груп" не передавались. ПрАТ "СК "ВУСО" тлумачить пункти 4.4. та п. 5.1.1 договору без урахування інших умов договору, всього його змісту та намірів сторін.
Так положення договору не містить жодних застережень хто і яким чином має передати агенту згаданий поліс. Зразок полісу прямо передбачений у договорі (додаток № 7).
Як встановлено судом, у пам`ятці застрахованої особи, що міститься в матеріалах справи, зокрема, п. 1.1 вказано, що у разі настання страхової події, що може бути визнана страховим випадком, в т.ч. при виникненні у застрахованої особи потреби в отриманні медичних послуг та/або додаткових послуг, застрахована особа зобов`язана негайно, не пізніше 24 годин після настання зазначеної події звернутися до асистуючої компанії Savitar Group.
Також у даному пункті вказано, що телефонний дзвінок буде прийнято російським диспетчером. Та зазначено, яку інформацію необхідно повідомити.
В той час, в п. 4.3 договору вказано, що під час звернення застрахованої особи агент проводить перевірку валідності (дійсності) полісу, попередньо визначає ознаки страхового випадку (згідно умов полісу і відповідної програми страхування, обраної у полісі) та проводить оцінку правомірності звернення застрахованої особи за наданням послуг.
Отже, погоджені сторонами положення свідчать, що поліс передається агенту застрахованою особою, а будь-якої вказівки, що поліс передається агенту страховиком договір не містить.
Також колегія суддів зазначає, що відповідачем не спростовано факту звернення застрахованих осіб за медичною допомогою до агента, факту дійсного отримання застрахованими особами медичної допомоги після звернення до ТОВ "Савітар Груп" та не надано доказів на підтвердження того, що ним дані застраховані особи передані на обслуговування іншій асистанській компанії чи/або інша асистанська компанія врегулювала страхові випадки зазначених осіб.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ст. 193 ГК України, ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ч. 2 ст. 902 ЦК України).
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Отже, на підтвердження надання медичних та інших послуг позивачем представлено до матеріалів справи документи, які дозволяють встановити факт надання медичних послуг, залучення субпідрядника (кореспондента), факт повної оплати медичної евакуації, факт часткової оплати (в межах фактично сплачених відповідачем коштів) послуг медичних закладів кінцевим одержувачам.
Як встановлено колегією суддів, у даній справі заявлено до стягнення за актами врегулювання збитків № 3/2в від 22.01.2018, № 4/2в від 14.02.2019, № 4в від 14.02.2018 за договором № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 на медичне обслуговування застрахованих осіб у сумі 433 461,27 грн., агентську винагороду у сумі 135 847,44 грн., в той час в матеріалах справи відсутні рахунки по п`яти застрахованим особам (не повний пакет документів за полісами: 2604655, 2632369, 2624261, 2625796, 2610013). Доводи відповідача щодо невідповідності пакетів документів за полісом 2589439, а також щодо невизнання страховим випадком подію за полісом 2598008 не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до п. 6.4 договору сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються по звітному періоду за договором, яким є декади.
Умовами договору передбачено можливість складання гарантійного листа, що містить в собі гарантії оплати за надані послуги та є способом забезпечення виконання зобов`язання стороною угоди. Гарантом по листу виступає саме агент, оскільки відповідно до п. 3.3 договору гарантійний лист надається саме від імені агента.
Право позивача на власний розсуд обирати підрядників та залучати для ведення страхового випадку кореспондентів обумовлено та погоджено сторонами в п. 5.4.1 договору.
Враховуючи викладене, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів погашення відповідачем витрат на врегулювання страхових випадків за актами врегулювання збитків № 3/2в від 22.01.2018, № 4/2в від 14.02.2019, № 4в від 14.02.2018 за договором № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016, та з урахуванням відсутності повних пакетів документів за полісами 2604655, 2632369, 2624261, 2625796, 2610013 по п`яти застрахованим особам, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 427 116,71 грн. медичних витрат та 132 818,74 грн. агентської винагороди.
З приводу заявленого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи та наявного в матеріалах справи Висновку судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.08.2017 №  3810/17-45, складеного при розгляді Господарським судом міста Києва справи № 910/20780/16 за позовом ТОВ "Савітар Груп" до ПрАТ "СК "ВУСО" про стягнення заборгованості, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими. 
Колегія суддів зауважує, що в даному випадку суд має достатньо знань, щоб порівняти дані актів врегулювання збитків № 3/2в від 22.01.2018, № 4/2в від 14.02.2019, № 4в від 14.02.2018 за договором № SGU-VUSO-10/02/16 від 10.02.2016 з наявними у справі пакетами документів по страховим подіям, незважаючи на їх значний обсяг. 
В силу ч. 2, 3 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; тільки суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; саме суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Враховуючи п.п. 6.6.1 та 6.6.3 договору та те, що строк виконання зобов`язання з оплати пов`язаний з моментом отримання відповідачем акта врегулювання збитків разом з медичною документацією, що вперше відбулось 03, 19 серпня 2016 року (отримано 09.08.2016, 26.08.2016 та мало бути оплачено до 16.08.2016 та 31.08.2016 відповідно), а ТОВ "Савітар Груп" з позовом звернулось у межах трирічного строку у липні 2019 року, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані твердження відповідача про порушення судом першої інстанції норм матеріального права у цій частині і про пропуск позивачем строку позовної давності.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловлений у правовідносинах між тими ж сторонами у постанові від 28 січня 2020 року у справі №  910/16106/18.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник суду апеляційної інстанції не надав.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). 
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення в частині стягнення з відповідача грошових коштів на медичне обслуговування застрахованих осіб у сумі 427 116,71 грн. та 132 818,74 грн. агентської винагороди.
Недоведеність обставин, що мають значення для справи в частині позовних вимог по п`яти застрахованим особам (за полісами: 2604655, 2632369, 2624261, 2625796, 2610013), а саме 6 344,56 грн. медичних витрат та 3 028,70 грн. агентської винагороди, а загалом на 9 373,26 грн., згідно із п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково. 
Понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню сторонами пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України,  Північний апеляційний господарський суд,

                                         ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 у справі № 910/9645/19 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2019 у справі №  910/9645/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог на суму 6  344,56 грн. медичних витрат та 3 028,70 грн. агентської винагороди.
В цій частині в позові відмовити.
3. Залишити без змін рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса буд. 35/37, ідентифікаційний код 38205255) суму витрат на медичне обслуговування у розмірі 427 116 (чотириста двадцяти семи тисяч сто шістнадцять) грн. 71 коп., агентську винагороду у розмірі 132 818 (сто тридцять дві тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 74 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 399 (вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять) грн. 03 коп.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" (03142, м. Київ, вул. Василя Стуса буд. 35/37, ідентифікаційний код 38205255) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"  (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича буд. 31, ідентифікаційний код 31650052) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 210 (двісті десять) грн. 90 коп.
5. Матеріали справи № 910/9645/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.О. Хрипун 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз