ПОСТАНОВА
Іменем України

15 квітня 2020 року 
Київ
справа №360/3762/18
адміністративне провадження №К/9901/20722/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (головуючий суддя Чиркін С.М.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року (головуючий суддя Геращенко І.В., судді - Міронова Г.М., Сіваченка І.В.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Утек-Мод" до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у Луганській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення пені,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Утек-Мод» (далі - ТОВ «Утек  Мод») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області (далі  - ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області), Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області), Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі  - УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило: визнати протиправною бездіяльність ДПІ у                                     м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області в частині не складання та не направлення до органів державної казначейської служби висновків про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за періоди січень-лютий 2015 року, квітень - липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року; визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Луганській області щодо невиконання пункту  43.5  статті 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: не підготовлено висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подано його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у відповідь на заяву позивача від 21 вересня 2018 року № 124; стягнути з Державного бюджету України в особі УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ТОВ «Утек-Мод», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню у сумі 1115947,33 грн нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, квітень - липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року, залишеним без постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області в частині не складання та не направлення до органів державної казначейської служби висновків про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за періоди січень-лютий 2015 року, квітень - липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Луганській області щодо не підготування висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та не подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів у відповідь на заяву позивача від 21 вересня 2018 року № 124. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Утек - Мод», у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню у сумі 1115947,33 грн нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, квітень - липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3524 грн.
Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, ГУ ДФС у Луганській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Утек - Мод» у встановленому порядку було подано до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області податкові декларації з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, квітень-липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року, разом із заявами про бюджетне відшкодування на загальну суму 2023777 грн.
На виконання вимог пункту 200.10  статті 200 ПК України  податковим органом проведено камеральні перевірки позивача, про що складено відповідні довідки та висновки, а саме:
висновок від 12 березня 2015 року № 310/12-14-15-03/14-38338502 за січень 2015 про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Утек-Мод»;
довідку від 29 квітня 2015 року № 793/12-14-15-03/14-38338502 про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015, згідно з якою порушень не виявлено;
акт від 10 квітня 2015 року №596/12-14-15-03/25-38338502 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за лютий 2015 року;
довідку від 19 травня 2015 року № 1000/12-14-15-03/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за лютий 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 9 червня 2015 року № 1109/12-14-15-03/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за квітень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 17 липня 2015 року № 1434/12-14-15-03/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за травень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 19 серпня 2015 року № 162/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за червень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 18 вересня 2015 року № 415/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за липень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 20 листопада 2015 року № 1050/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за вересень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 18 грудня 2015 року № 1267/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за жовтень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 20 січня 2016 року № 47/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за листопад 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено;
довідку від 19 лютого 2016 року № 299/12-14-15-01/25-38338502 у формі висновку про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Утек-Мод» за грудень 2015 року, згідно з якою порушень не виявлено.
Оскільки позивачем до податкового органу було подано податкові декларації з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, квітень-липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року, в яких було заявлено бюджетне відшкодування на загальну суму 2023777 грн, при цьому податковим органом не складались та не направлялись до органів державної казначейської служби висновки про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вказані періоди, то ТОВ «Утек-Мод» звернулось до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не складання та не направлення до органів державної казначейської служби вказаних висновків. Крім того, просило стягнути з Державного бюджету України на його користь у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за січень-лютий 2015 року, квітень-липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наступних мотивів, з якими погоджується Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз положень статті 200 ПК України, якою встановлено порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, пункту 200.1 цієї статті, за приписами якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, положень пунктів 200.4, 200.7 цієї статті, положеннями якого визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Судами першої та апеляційної інстанцій проаналізована послідовність дій, яку має право вчинити податковий орган відповідно до положень пунктів 200.10, 200.11, 200.12, 200.13 статті 200 ПК України, а також існуючі з 01 січня 2017 року положення   Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" № 1797-VIII, яким було змінено порядок бюджетного відшкодування та який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Пунктом 52 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" (з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797-VIII) визначено, що 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження. Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.
Пунктом 55 підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" з урахуванням доповнень, внесених Законом № 1797-VIII установлено, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється в межах коштів, наявних на єдиному казначейському рахунку.
Пунктом 56 визначено, що до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.
Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року (станом на час виникнення спірних правовідносин), редакція пунктів 6, 7, 9 , пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 189 "Деякі питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість" відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Внесення даних та ведення Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26  Про затвердження Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Згідно пункту 3 Порядку № 26 формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.
За приписами пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру певні дані.  Пунктом 5 цього порядку визначено, що заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження, за пунктом 6 повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.  
Відтак, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, у разі виконання платником податків, який має право на отримання бюджетного відшкодування, вимог статті 200 Податкового кодексу України, за умови підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Як правильно встановили суди попередніх інстанцій, на час виникнення спірних правовідносин механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначався Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України N 39 від 17 січня 2011 року), аналіз положень якого свідчить про те, що у разі підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган зобов`язаний скласти та надіслати органу державної казначейської служби висновок про суму відшкодування податку на додану вартість.
На момент виникнення спірних правовідносин обов`язковою умовою для складання висновку податковим органом та надіслання його до казначейської служби з метою відшкодування податку на додану вартість є підтвердження контролюючим органом достовірності нарахування платником податку суми бюджетного відшкодування.
Змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування ніяким чином не впливає на право платника податку на відшкодування лише підтверджених контролюючим органом (узгоджених) сум бюджетного відшкодування.
Тимчасові реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент подання позову; далі - КАС України) ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області та ГУ ДФС у Луганській області не надано належних та допустимих доказів того, що  заявлена позивачем у деклараціях  з податку на додану вартість за січень-лютий 2015, квітень-липень 2015, вересень-грудень 2015 року сума бюджетного відшкодування у розмірі 2023777 грн, була відображена контролюючим органом у відповідних реєстрах. 
Заявлена  позивачем до бюджетного відшкодування сума у розмірі 2023777 грн вважається узгодженою (інформація зазначена у Витязі з  інтегрованої картки ТОВ «Утек  Мод»).
За таких обставин, до 1 квітня 2017 року контролюючий орган мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
Згідно положень Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого  Наказом Міністерства фінансів України від 3 березня 2017 року № 326 та Регламенту взаємодії структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДФС від 14 квітня 2017 року №263, формування електронних повідомлень для внесення інформації до Реєстру з 14 квітня 2017 року віднесено до повноважень Головних управлінь ДФС України в областях.
Тобто, саме ГУ ДФС у Луганській області у даному випадку є відповідальним органом за відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, наявність якої є необхідною передумовою для видачі органом держказначейства належної платникові податку суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, встановивши фактичні обставини справи та аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що право позивача на отримання належної йому суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість було порушено бездіяльністю контролюючих органів, яка полягає у нескладані та ненаправлені до органу держказначейства висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню (до 1 квітня 2017 року), та невнесенні до Реєстру інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування (з 1 квітня 2017 року).
У разі виконання платником податків, який має право на отримання бюджетного відшкодування, вимог  статті 200 ПК України, за умови підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Неподання контролюючим органом у строк встановлений  статтею 200 ПК України  до органів Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення, у зв`язку з цим, заборгованості бюджету з податку на додану вартість, обумовлює набуття платником податку права на пред`явлення вимоги про стягнення пені відповідно до пункту  200.23  статті  200 ПК України, яким передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 3 червня 2014 року (у справі №21-131а14) та постановах Верховного Суду від  30 січня 2018 року (у справі №820/260/13-а), від 26 березня 2019 року (у справі №810/1928/16) від 24 квітня 2019 року (у справі № 808/2758/16), від 28 лютого 2020 року (у справі №825/2363/16).
Як вже було зазначено вище, судами попередніх інстанцій встановлено, що контролюючим органом підтверджено суму бюджетного відшкодування, проте не подано у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновки із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету.
Позивач не отримав суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість згідно поданих податкових декларацій за січень-лютий 2015 року, квітень-липень 2015 року, вересень - грудень 2015 року та заяв за ці ж періоди у розмірі 2023777 грн, а отже судами обґрунтовано зазначено, що на вказану суму має нараховуватися пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Вказана сума заборгованості підтверджується інформацією зазначеною у Витязі з  інтегрованої картки ТОВ «Утек  Мод».
На підтвердження позовних вимог щодо стягнення пені, у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, позивачем надано розрахунок пені за спірні періоди з урахуванням зміни облікової ставки та за виключенням періоду щодо якого пропущено термін звернення до суду. Згідно вказаного розрахунку сума пені склала: за січень 2015 року - 63804,94 грн; за лютий 2015 року - 11552,69 грн; за квітень 2015 року - 89116,09 грн; за травень 2015 року - 78618,15 грн; за червень 2015 року - 89132,42 грн; за липень 2015 року - 226859,30 грн; за вересень 2015 року - 82061,45 грн; за жовтень 2015 року - 54770,96 грн; за листопад 2015 року  - 161155,29 грн; за грудень 2015 року - 258876,04 грн.
Загальна сума пені, у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, що підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ТОВ «Утек  Мод» складає 1115 947,33 грн.
Судами попередніх інстанцій перевірено правильність здійснення розрахунку пені за оскаржуваний період та наведено алгоритм такого розрахунку у своїх рішеннях.
Відповідач у касаційній скарзі посилається на те, що розрахунок пені здійснено судами неправильно, при цьому податковим органом не надано іншого розрахунку на спростування наведених судами розрахунків. 
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами частин першої-третьої статті 90 вказаного Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судами попередніх інстанцій у повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено порядок бюджетного відшкодування сум ПДВ та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як у запереченні на позовну заяву так і апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в запереченні на позов та апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відхиляє доводи податкового органу про неналежний спосіб захисту та посилання на правову позицію з цього приводу Верховного Суду України, викладену в постановах від 16 вересня 2015 року у справі №21-881а15 та від 27 жовтня 2015 року у справі №2а-592/12/1370 (21-1145а15), оскільки у вказаних справах Верховний Суд України висловився щодо належного способу захисту позивача при відшкодуванні бюджетної заборгованості з ПДВ та неможливості застосування у цьому випадку стягнення заборгованості в судовому порядку, що не є тотожним предмету спору в даній справі, де стягується пеня, нарахована на суму бюджетної заборгованості з ПДВ. Норми  ПК України  не вимагають при нарахуванні пені застосування порядку відшкодування бюджетної заборгованості з ПДВ. Виникнення сум бюджетної заборгованості та пені є різними за своєю правовою суттю.
Таким чином, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року та постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.
Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх