ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Постанова
Іменем України

Справа № 639/2795/19
Провадження № 22-ц/818/1304/20

25 березня 2020 року 
м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого         - Сащенко І.С.
суддів        - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року ( суддя Єрмоленко В.Б.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

У травні 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей ОСОБА_3 , 2007 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження в сумі 20726,14 грн.
Позовна заява мотивована тим, що після розлучення вона самостійно виховує дітей, які є жвавими та розумними, зі здібностями в різних напрямках, вчителі вважають доньку обдарованою дитиною та її потрібно розвивати, вона вивчає іноземну мову, відвідує додатково школу з англійської мови, займається танцями та на художньому відділенні Відділу культури по Слобідському району Департаменту культури ХМР Харківської області. Додаткові витрати, які були сплачені на дітей за період з вересня 2018 р. по березень 2019 р. становлять 41 452,28 грн. і складаються з вартості навчання в англійській школі- 13841,28 грн., вартості підручника для курсів - 550 грн., освітніх платних послуг художнього відділення дитячої школи мистецтв № 5 ім. І.О. Дунаєвського - 9062 грн., вартості навчання спортивними танцями - 2270 грн. Молодша дитина має гарні успіхи в карате, відвідує змагання. Крім того, у липні 2017 р. дітям були надані стоматологічні послуги і ці витрати становили 1010 грн., у лютому 2019 р.- за рецептом лікаря доньці призначено окуляри, які придбані за 2599 грн., вартість аналізів для доньки склали 120 грн. У квітні 2019 р., як зазначає позивач, нею сплачено вартість літнього табору для дітей - 12000 грн. та 120 грн. - комісія банку.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року позовнівимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 4189 грн. 50 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.
Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, що позбавляє його сплачувати додаткові витрати на утримання дітей в обсязі, вказаному позивачем, підтвердженому належним чином. Посилається на те, що відповідач відпочиває за кордоном, має змогу сплачувати послуги адвоката у інших судових процесах, в той час як вона несе всі витрати, пов`язані з фізичним та духовним розвитком дітей та їх здібностей.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що вартість поїздок у літній табір, додаткові навчання, за бажанням матері, англійської мови, відвідування гуртка спортивних танців, надання стоматологічних послуг, проведення аналізів, щодо яких відсутні призначення лікарів, не є особливими обставинами, які потребують додаткових витрат з боку іншого з батьків. Разом з тим, відвідування художнього відділення комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 5 ім. І.О. Дунаєвського» пов`язано з розвитком здібностей дитини передбачає можливість стягнення додаткових витрат з батьків на її утримання. Вважав підтвердженою належними доказами сплату за навчання у школі мистецтв за період з 01.09.2016 року по березень 2019 р. у сумі 5780 грн. Також виходячи з того, що у ОСОБА_3 маються проблеми із зором, яке за медичними показаннями потребує лікування, вартість придбаних лікувальних окулярів в сумі 2599 грн. також входить до додаткових витрат, що підлягають стягненню.
Вказані висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 р., мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з матір`ю ОСОБА_1 і знаходяться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2016 р. (а.с. 8-11,23,27).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2017 р. яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., з індексацією відповідно до закону, починаючи з 12.12.2016 р. до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів збільшено рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.08.2018 р. ( а.с. 24-26, 33-34).
З розрахунку заборгованості по аліментам, виданим ст. державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.05.2019 р. випливає, що заборгованість ОСОБА_2 по аліментам становить 2400 грн. ( а.с. 97-98).
Наданими суду доказами підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, має борг перед ГУ ДФС у Харківській області в сумі 6815 грн. (а.с. 64-96). 
ОСОБА_1 - мати дітей, працює головним бухгалтером ООО ТРП «Таргет», отримувала заробітну плату в сумі 7500 грн., у січні 2019 р. - 8000 грн. ( а.с. 19,22).
Згідно з договором № 04-09/2018 про надання послуг від 10.09.2018 р. ОСОБА_1 замовила у ТОВ «Інтернешнл Хаус ЛТД» послуги з навчання англійської мови, які надаються доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Курс навчання складається з учбових модулей тривалістю 8 занять (по 2 заняття на тиждень). Вартість послуг складає 1600 грн. за учбовий модуль. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплачено 13841,28 грн. Придбано підручник англійської мови вартістю 550 грн. ( а.с. 35-38, 49, 69,70,71).
Квитанціями від 08.01.2019 р., 29.01.2019 р., 26.03.2019 р. підтверджується оплата ОСОБА_1 вартості занять спортивними танцями в клубі «Allure» по 310 грн., а всього 930 грн. Інших квитанцій, на які посилається позивач, від 30.10.2018 р., 27.11.2018 р., 05.03.219 р. матеріали справи не містять ( а.с. 54, 55).
03 квітня 2019 р. ОСОБА_1 оплачені путівки у табір для сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_3 у загальній сумі 12000 грн., а також комісію банку за розрахункове-касове обслуговування - 120 грн. ( а.с. 58,59).
Неповнолітня ОСОБА_3 з 2015 р. проходила навчання на художньому відділенні комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 5 ім. І.О. Дунаєвського Відділу культури по Слобідському району Департаменту культури Харківської міської ради, що підтверджується довідкою № 25 від 21.01.2019 р. та не оспорюється відповідачем. Згідно наданих суду копій квитанцій, оплачена ОСОБА_1 вартість освітніх платних послуг складає з початку навчального 2016 р. року, тобто після припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин, до 31.12.2018 р. -5680 грн. Сплачено у січні, лютому, березні 2019 року відповідно 25 грн., 25 грн., 50 грн. ( а.с. 39, 56, 65). Інші надані квитанції стосуються комісійних витрат або благодійних внесків (а.с. 61, 62, 66, 67, 68).
Згідно квитанцій № 256504, 256505, 256506 від 18 липня 2017 р., 20 липня 2017 р., 25 липня 2017 р. оплачені стоматологічні послуги 270 грн., 320 грн. і 320 грн. відповідно, на загальну суму 910 грн. Інформації про те, кому надавались стоматологічні послуги і які саме - квитанції не містять. За рахунком № 24074 від 19.07.2017 р. внесено 100 грн. за результати досліджень ОСОБА_5 лабораторією Евромед, проте даних медичної установи про призначення таких досліджень позивачем не представлено ( а.с. 51, 52).
Відповідно до копії історії розвитку дитини ОСОБА_3 , 2007 р. народження, яка перебуває на обліку у дитячій поліклініці № 2, у березні 2019 р. дитині виписані окуляри, придбані за рецептом лікаря 04.03.2019 р. за суму 2599 грн. ( а.с. 45-48). 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духового і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Пунктами 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).
Доведеність позовних вимог залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. 
З огляду на встановлені судом обставини, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту понесення додаткових витрат на дітей у заявленому нею розмірі.
Колегія суддів погоджується з тим, що благодійні внески та оплата банківських послуг не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України. 
Також до таких витрат не можуть бути зараховані відпочинок дітей у таборі.
До того ж схильність дітей до спортивних занять чи вивчення іноземних мов, що вимагає додаткових матеріальних витрат, також підлягає доведенню.
       Докази, які ОСОБА_1 надала до суду апеляційної скарги, колегією суддів не приймаються, оскільки у відповідності до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Посилання позивачки на те, що ці докази не надавались суду першої інстанції, оскільки відповідач не заперечував наявність у дітей зазначених здібностей не може розцінюватися таким винятковим випадком.
Крім того, не надано доказів щодо фінансового стану відповідача. Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 має можливість надавати допомогу у більшому розмірі, відпочиває за кордоном тощо, не підтверджено належними доказами.
       Жодних клопотань про витребування певних доказів позивач не заявляла.
З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 5 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2007 року). 
За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1. ч.1 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

         Судді            І.П. Коваленко 

        А.І. Овсяннікова