П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 523/14890/19	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.                                                            Дата і місце ухвалення: 27.02.2020р., м. Одеса                                                                       	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  -    Ступакової І.Г.
суддів             -    Бітова А.І.
-          Лук`янчук О.В.          

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування постанов про накладення штрафу, -
В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування постанов про накладення штрафу від 28 серпня 2019 року №308 та №309. 
Позов обґрунтовувала тим, що оскаржуваними постановами від 28 серпня 2019 року №308 та №309 Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області неправомірно наклало на ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 8500 грн. (згідно кожної з постанов) за порушення п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», оскільки позивач не являється особою, яка ввела в обіг продукцію на території України. Отримавши від ФОП ОСОБА_1 копії Декларації про відповідність від 09.10.2018р. та Сертифікату відповідності з терміном дії з 09.10.2018р. по 08.10.2019р. посадові особи Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області мали можливість встановити особу, яка вводила відповідну продукцію (електрообладнання) в обіг. Зазначена обставина, у відповідності до положень ст.45 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», звільняє ФОП ОСОБА_1 від відповідальності за встановлені порушення. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позов задоволено.
Скасовано прийнятті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області постанови про накладення штрафу від 28 серпня 2019 року №308 та №309. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 27.02.2020р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що позивачем не було надано відповідачу під час проведення перевірки  прибуткових накладних та накладних на постачання продукції. При цьому, на суб`єкта господарювання покладено обов`язок зберігати документацію, яка дає змогу органу ринкового нагляду ідентифікувати суб`єкта господарювання, який поставив йому продукцію та суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію. З наданих ФОП ОСОБА_1 . Декларації про відповідність від 09.10.2018р. та Сертифікату відповідності  немає можливості встановити послідовність суб`єктів господарювання щодо постачання продукції, зокрема, яким суб`єктом господарювання відповідну продукцію було поставлено, яким чином ці документи опинились у ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з цим, відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», позивач вважається особою, яка ввела в обіг продукцію, про яку йдеться в акті перевірки характеристик продукції №3030 від 21.08.2019р. 
ФОП ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач просить суд апеляційної інстанції врахувати, що вона використовує спрощену систему оподаткування, що передбачає спрощення документообігу, в тому числі в частині отримання та видачі прибуткових накладних та накладних на постачання продукції. Фактично відповідач вимагав у фізичної особи-підприємця надання  документів, які не передбачені в якості обов`язкових для тієї форми підприємницької діяльності, якою займається ФОП ОСОБА_1 .
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.08.2019р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області видано наказ №3707 «Про проведення планової перевірки», яким, відповідно до Законів України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та «Про загальну безпечність нехарчової продукції», головним спеціалістам управління захисту прав споживачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3  наказано повести у період з 20.08.2019р. по 21.08.2019р. планову виїзну перевірку характеристик продукції поєднану з невиїзною. Предмет перевірки: характеристики інструментів ручних, пневматичних, гідравлічних або з умонтованим електричним  або неелектричним двигуном (дрилі, пили, газонокосарки та інша техніка для побутового використання), електричного та електронного обладнання, що знаходяться у розповсюджувача/виробника ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.56)
В межах проведення перевірки 20.08.2019р. уповноваженій особі позивача Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області вручено вимогу щодо надання в термін до 22.08.2019р. до Управління захисту споживачів належних чином завірених прибуткових накладних  та накладних на постачання продукції (електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБЦ 211, електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБФ 1300). (а.с.58)
21.08.2019р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області складено акт перевірки характеристик продукції №3030, яким зафіксовано порушення п.п. 12, 19, 20, 28, 41, 42, 43 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015р. №1067, п.п.17, 24, 25, 32, 44, 45, 46 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015р. №1077. Зокрема, зазначено, що на електрообладнанні (електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБЦ 211, електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБФ 1300) або на його табличці з технічними даними не нанесено знак відповідності технічним регламентам; продукція не супроводжується інформацією  про повне найменування та контакту поштову адресу виробника та імпортера. (а.с.62-68)
З матеріалів справи, також, вбачається, що 22.08.2019р. о 10 год. 15 хв. ФОП ОСОБА_1 направила на адресу електронної пошти, зазначену у вимозі відповідача від 20.08.2019р., копії Декларації про відповідність від 09.10.2018р. та Сертифікату відповідності з терміном дії з 09.10.2018р. по 08.10.2019р. Крім того, позивачем зазначено, що ФОП ОСОБА_1 використовує спрощену систему оподаткування та документообігу, в тому числі і щодо отримання і видачі прибуткових накладних та накладних на постачання продукції. (а.с.9, 19-24).
23.08.2019р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області відносно ФОП ОСОБА_1 складено протокол №124 про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України  «Про загальну безпечність нехарчової продукції», відповідальність за які передбачено п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». (а.с.79)
Того ж дня, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №200 та №201, якими ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 21.10.2019р.  спільно з розповсюджувачами/постачальниками вжити заходи щодо повернення продукції по ланцюгу постачання для подальшого усунення формальної невідповідності. (а.с.70-71)
28.09.2019р., за результатами розгляду акту характеристик продукції №3030 від 21.08.2019р. та протоколу №124 від 23.08.2019р., Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області винесено постанови про накладення штрафу №308 та №309, якими за порушення п.2 ч.2 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам) на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 грн. (згідно кожної з постанов). (а.с.11-12)
Не погоджуючись з правомірністю постанов про накладення штрафу від 28 серпня 2019 року №308 та №309 ФОП ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду про їх скасування. 
Задовольняючи позов суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що вона не являється особою, яка ввела продукцію в обіг на території України, що стала предметом перевірки, оскільки Декларація про відповідність від 09.10.2018р. та Сертифікат відповідності, надані позивачем Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області, були видані ФОП ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ). Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені документи  містять в собі інформацію стосовно виробника продукції, порушення  стосовно якої були виявлені посадовою особою відповідача. А відтак, отримавши зазначені документи Головне управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області могло встановити особу, яка вводила  відповідну продукцію в обіг чітко визначившись, що такою особою не є позивач. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції закріплено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI (далі - Закон № 2735-VI).
Відповідно ч.1 ст.1 Закону №2735-VI державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Дія Закону №2735-VI поширюється на відносини щодо здійснення державного ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами (вимогами щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами), крім видів продукції, зазначених у цьому Законі.
Згідно ст.3 Закону №2735-VI законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.
Метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам (ч.1 ст.4 Закону №2735-VI).
Згідно ч.1 ст.44 вказаного Закону суб`єкти господарювання за порушення цього   Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.44 Закону №2735-VI до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.45 Закону №2735-VI виробник уповноважений представник, імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що вела продукцію в обіг, не несе відповідальність, встановленої ст.44 цього Закону, якщо доведе, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг.
Як вже зазначалося колегією суддів актом перевірки характеристик продукції №3030 від 21.08.2019р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області зафіксовано порушення п.п. 12, 19, 20, 28, 41, 42, 43 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015р. №1067, п.п.17, 24, 25, 32, 44, 45, 46 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою КМУ від 16.12.2015р. №1077. Зокрема, зазначено, що на електрообладнанні (електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБЦ 211, електричний насос ТМ «Энергонасосы», тип НБФ 1300) або на його табличці з технічними даними не нанесено знак відповідності технічним регламентам; продукція не супроводжується інформацією  про повне найменування та контакту поштову адресу виробника та імпортера. 
При зверненні з даним позовом до суду ФОП ОСОБА_1 не спростовує висновків акту перевірки №3030 від 21.08.2019р. щодо невідповідності продукції, яка перебуває у неї на реалізації, встановленим вимогам. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона не вводила відповідну продукцію в обіг в розумінні положень Закону №2735-VI.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість таких доводів позивача виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» виробник - це:
-          фізична чи юридична особа - резидент України, яка є виготовлювачем продукції, або будь-яка інша особа - резидент України, яка заявляє про себе як про виготовлювача, розміщуючи на продукції відповідно до законодавства своє найменування, торговельну марку чи інше позначення, або особа - резидент України, яка відновлює продукцію;
-          уповноважений представник виготовлювача продукції в Україні (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України);
-          імпортер продукції (у разі якщо виготовлювачем продукції є фізична чи юридична особа - нерезидент України, яка не має свого уповноваженого представника в Україні).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» термін «розповсюджувач», «виробник», «імпортер», «ведення в обіг» вживається у значенні наведеному у Законі України «Про технічні регламенти та оцінку відповідностей», зокрема в частині 1 статті 1 якого  встановлено, що:
- розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку України;
- виробник - будь-яка фізична чи юридична особа (резидент чи нерезидент України), яка виготовляє продукцію або доручає її розроблення чи виготовлення та реалізує цю продукцію під своїм найменуванням або торговельною маркою;
- імпортер - будь-яка фізична чи юридична особа - резидент України, яка вводить в обіг на ринку України продукцію походженням з іншої країни;
- ведення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз.
Відповідно до ч.12. ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції встановлено, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, орган ринкового нагляду на підставі наданих суб`єктом господарювання документів, що дають змогу відстежити походження такої продукції та її подальший обіг (зокрема договори, товарно-супровідна документація), визначає особу, яка поставила відповідному суб`єкту господарювання цю продукцію, та всіх осіб, яким цей суб`єкт господарювання поставив зазначену продукцію.
Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:
1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію;
2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.
Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію. 
У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
При цьому, згідно ч.1 ст.1 Закону «Про загальну безпечність нехарчової продукції» ланцюг постачання продукції - послідовність суб`єктів господарювання, які забезпечують постачання продукції  від виробника до споживача (користувача).
Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки контролюючим органом було витребувано у ФОП ОСОБА_1 накладні на постачання продукції, яка була предметом перевірки. 
За виконання вказаної вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області позивачем надано Декларацію про відповідність від 09.10.2018р. та Сертифікат відповідності, зі змісту яких неможливо встановити: суб`єктів, які здійснювали продаж та придбання товару по ланцюгу постачання; чи дійсно продукцію, відносно якої виявлено та зафіксовано порушення, було ввезено на територію України  саме в той строк, що вказаний у цих документах, та отримано ФОП ОСОБА_4 ; яким чином відповідну продукцію отримано позивачем тощо.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що з наданих позивачем документів неможливо встановити послідовність суб`єктів господарювання щодо постачання відповідної продукції. 
ФОП ОСОБА_1 ні в ході контрольних заходів, ні в ході судового розгляду справи не змогла надати визначені ч.5 ст.8 Закону № 2735-VI документи, які зобов`язана зберігати після одержання відповідної продукції. 
А відтак, на думку колегії суддів, ФОП ОСОБА_1 вважається особою, яка ввела продукцію в обіг в розумінні ч.7 ст.8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Надаючи правовому оцінку посиланням позивача на те, що вона перебуває на спрощеній системі оподаткування, що передбачає спрощення документообігу, в тому числі в частині отримання та видачі прибуткових накладних та накладних на постачання продукції, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
При цьому, належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.
Як вже зазначалося колегією суддів, надані документи не дають змоги встановити найменування та місцезнаходження виробника товару або особи, яка поставила його ФОП ОСОБА_1 . 
Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Таким чином, зареєструвавши статус підприємця, ОСОБА_1 добровільно взяла не себе зобов`язання дотримуватись спеціального законодавства, яким врегульовано відповідні види підприємництва, у тому числі щодо належного оформлення первинної бухгалтерської документації. При цьому, колегія суддів наголошує, що підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання ініціативно та на власний ризик, що не виключає, а запроваджує обов`язки з дотримання висунутих державою вимог. 
У зв`язку із цим, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на перебування її на спрощеній системі оподаткування як на підставу відсутності у неї документів на продукцію, введення в обіг якої з порушенням вимог зафіксовано актом перевірки характеристик продукції №3030 від 21.08.2019р.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області постанови про накладення штрафу від 28 серпня 2019 року №308 та №309 є правомірними та підстави для їх скасування відсутні. 
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не правильно застосовано норми матеріального права, тому, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову 
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про скасування постанов про накладення штрафу від 28 серпня 2019 року №308 та №309.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                      О.В. Лук`янчук