П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3879/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   

26 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року  (ухвалене в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року позивач звернувся до Вінницького  окружного адміністративного суду із позовом до Вінницького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
В   апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.  
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
03 квітня 2020 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.
17 квітня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача.
24 квітня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 травня 2020 року, з урахуванням  ст. 311 КАС України,  вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційні скарги в межах їх доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України,  доводи викладені у відзивах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково, яка настала внаслідок захворювання, виникнення якого пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серія 2-18 АВ № 022999 (а.с.51). Позивачу призначена пенсія по інвалідності, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.07.2005 (а.с.52).
На виконання Постанови № 103 Вінницьким обласним військовим комісаріатом складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, яка містила наступні складові: посадовий оклад - 3440,00 грн., оклад за військовим званням - 1270,00 грн. та надбавка за вислугу років - 2355,00 грн. (а.с.79).
07.07.2019 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою в якій просив надати довідку про грошове забезпечення станом на 01.01.2018 та 01.03.2018 (а.с.59).
07.08.2019 позивач повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою в якій просив оформити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідку з розмірами посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 % розміру мінімальної заробітної плати, які встановлені Державним бюджетом України на 01.01.2018 та 01.01.2019, множених на відповідні тарифні коефіцієнти (а.с.53).
Відповідач листом від 03.09.2019 № 12/2303 повідомив позивача, що в редакції Постанови № 704 на день її прийняття пункт 4, який визначав порядок обчислення розміру посадових окладів та окладів за військове звання, містив норми, аналогічні зазначеним у примітках до додатків 1, 14, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14».
В подальшому Постановою № 103 було внесено зміни в Постанову № 704, зокрема п. 4 було викладено в такій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14".
З огляду на вищевикладене, визначення розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які враховуються при встановленні грошового забезпечення для обчислення пенсії, здійснювалося відповідно до вимог п. 4 Постанови № 704 у редакції, чинній на момент виникнення права на перерахунок пенсії (а.с.54)
Іншим листом відповідача від 03.09.2019 № 12/2304 позивача повідомлено, що відповідно до ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на умовах, у порядку га розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідач повідомив, що 26.02.2018 набула чинності Постанова № 103 на виконання якої Вінницький обласний військовий комісаріат склав довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 щодо осіб, які перебували на пенсійному обліку на час проведення перерахунку, та надав їх до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з врахуванням умов та розмірів, визначених Постановою № 103.
Також у листі зазначено про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 зобов`язують до вчинення певних дій лише Кабінет Міністрів України та не містять жодних зобов`язань до Міністерства оборони України чи обласних військових комісаріатів. Водночас, Кабінетом Міністрів України не приймалися рішення щодо визначення інших умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб " (а.с.60).
Листом відповідача від 03.09.2019 № 12/2304 позивача повідомлено, що вислуга років на військовій службі складає 26 років 0 місяців 2 дні, з яких строкова служба 2 роки 11 місяців 16 днів.
Також зазнчаено, що станом на 01.04.2012 складено нову довідку про розмір грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років 40 %, яка направлена до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області для прийняття рішення щодо можливого перерахунку підвищення до пенсії, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 за минулий період (а.с.61-62).
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII  (далі - Закон від 20.12.1991 № 2011-XII) визначені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII).
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон від 09.04.1992 № 2262-XII).
Статтею 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Процитована норма статті 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII міститься в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 826/3858/18.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ч. 1 ст. 63 Закону від 09.04.1992 №2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Усі призначені за цим пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (ч. 4 ст. 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII).
Водночас, на реалізацію ч. 4 ст. 63 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» затверджено Порядок № 45 (далі - Порядок № 45).
Отже, Кабінету Міністрів України надано право на встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.
Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Водночас, п. 1 Постанови № 704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
При цьому, у примітці 1 до Додатку 1 Постанови № 704 зазначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Подібне за змістом правове регулювання містить й примітка 1 до Додатку 14 Постанови № 704.
Відтак, аналіз наведених вище приписів Постанови № 704 свідчить про те, що розрахунки посадових окладів проводяться шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, що визначений Додатком 1 або Додатком 14.
Аналізуючи доводи Вінницького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що позивач на момент звільнення з посади «авіатехнік літака» мав військове звання «капітан» (а.с.78, 79).
Згідно із Додатком 9 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 року № 90 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" встановлено, що посада «Авіаційний технік» відповідає тарифному розряду 12.
Додатком 1 до Постанови № 704 тарифний розряд для посади, з якої позивача звільнено, визначено 12, а тарифний коефіцієнт, який відповідає цьому розряду, становить 1,95. Разом із тим, з урахуванням Додатку 14 Постанови № 704 для військового звання «капітан» відповідає тарифний коефіцієнт 0,72.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, складав 1762 гривні, згідно зі статтею 8 цього ж Закону розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становив 3723 гривні.
Так, 50 % від мінімальної заробітної плати 3723 грн. складає 1861,50 грн. а отже при визначенні посадового окладу позивача неможливо застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, оскільки він є меншим від мінімально можливого множника - величини п`ятдесяти відсотків мінімальної заробітної плати. Саме тому, розрахунковою величиною, яка повинна застосовуватися для визначення посадового окладу позивача є 50 % розміру заробітної плати, а саме 1 861,50 грн., а не прожитковий мінімум як помилково вважав відповідач.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки від 06.03.2018 сформованої Вінницьким обласним військовим комісаріатом про перерахунок пенсії (пенсійна справа ХЛ 60904) пенсія по інвалідності ОСОБА_1 з 01.01.2018 перерахована виходячи з наступних сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 3440,00 грн.; оклад за військове звання - 1270,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %) - 2355,00 грн., всього грошове забезпечення - 7065,00 грн. (а.с.79).
Разом з тим, суд зазначає, що у разі проведення розрахунку, передбаченого п. 4 Постанови № 704, виходячи із розрахункової величини - 50 % розміру мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посадовий оклад ОСОБА_1 становив би 3629,92 гривню (1861,50 гривень х 1,95) (а із урахуванням приписів примітки - 3630,00 гривень), а не 3440,00 гривень, як зазначено у довідці від 06.03.2018; оклад за військовим званням становив би 1340,28 (1861,50 гривень х 0,72) (у з урахуванням приписів примітки - 1340,00 гривень), а не 1270,00 гривень, як зазначено у довідці від 06.03.2018 (а.с.79).
Таким чином, колегія суддів вважає, що при проведенні розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача слід виходити із розрахункової величини - 50 % розміру мінімальної заробітної плати, адже урядом у примітках до Додатку 1 та Додатку 14 застосовано словесну конструкцію «але не менше 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року».
Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ольсон проти Швеції", а саме, норма спеціального закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.
Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства , правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна вимога стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення розміру грошового забезпечення позивача з 01 січня 2018 року, виходячи із розрахункової величини - прожитковий мінімум для працездатних осіб, а не з 50 % розміру мінімальної заробітної плати є обґрунтованою.
Апеляційний суд зазначає, що нечіткість Постанови №704, коли Примітки до Додатків 1,14 на які покликається позивач і які, не визнає відповідач, є в свою чергу частинами даного нормативно-правового акта, які представляють державно-владний припис, призначений для спеціального текстового або символічного підкреслення, має супровідний характер.
Виходячи з наведеного та згідно з усталеною практикою Європейського суду, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "G.G. та інші проти Болгарії").
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 відповідача слід зобов`язати оформити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року, виходячи із 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01 січня 2018 року.
Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно протиправності дій відповідача щодо  невключення в довідку для перерахунку грошового забезпечення з 01 січня по 28 лютого 2018 року додаткових видів грошового забезпечення, то колегія суддів зазначає наступне.
Як уже зазначалось вище, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (в редакції, що була чинною на момент складання відповідачем довідки від 26 березня 2018 року) визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" уповноваженим органам, у тому числі Міністерству оборони, після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" внесено зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року    №45.
Згідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Так, у пунктах 2, 3 вказаного вище Порядку визначено, що Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Водночас, додатком 2 до згаданого вище Порядку затверджено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у якій складовими для такого перерахунку визначено наступні: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та надбавка за вислугу років за відповідною посадою.
Отже, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, при перерахунку пенсії не передбачалось включення інших видів грошового забезпечення, в тому числі тих, які отримав позивач у період з 01 січня по 28 лютого 2018 року, тому, суд вважає, що Вінницький обласний військовий комісаріат правомірно та обґрунтовано не включив їх до довідки про розмір грошового забезпечення.
Посилання ОСОБА_1 як на підставу для задоволення позовних вимог в цій частині на прийняте Окружним адміністративним судом міста Києва рішення у справі №826/3858/18 не спростовують доводи відповідача, оскільки таке рішення не є тим юридичним фактом, який в силу вимог пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції до 21 лютого 2018 року) тягне за собою обов`язок відповідача оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача.
Більше того, пункти 1, 2  постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з 05 березня 2019 року. Однак, на момент складання довідки Вінницьким обласним військовим комісаріатом 26 березня 2018 року наведені вище приписи були чинними, що свідчить про обґрунтованість дій відповідача.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 240/6263/18.
Таким чином, за наведених вище підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем обґрунтовано не включено у довідку, яка сформована 06 березня 2018 року, інші складові грошового забезпечення, аніж оклад за посадою, оклад за військовим званням та надбавки за вислугу років.  
При цьому, з приводу посилань позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" як на підставу для включення у довідку для перерахунку грошового забезпечення з 01 січня по 28 лютого 2018 року додаткових видів грошового забезпечення, то такі оцінюються критично, адже станом на 01 березня 2018 року (дату виникнення права на перерахунок пенсії) згадана вище постанова уряду втратила чинність.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо  невключення в довідку для перерахунку грошового забезпечення з 01 січня по 28 лютого 2018 року додаткових видів грошового забезпечення задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.  
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
При цьому, апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення  адміністративного позову.
Натомість оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Вінницького обласного військового комісаріату Міністерства оборони України залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.