ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/1454/19 пров. № А/857/2275/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:           Марцинковської О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби, 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (суддя - Жуковська Л.А., час ухвалення - не вказаний, місце ухвалення - м.Рівне, дата складання повного тексту - 30.10.2019 року), 
в адміністративній справі №460/1454/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, 
про визнання  протиправними і скасування рішення та картки відмови, 

встановив:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Рівненської митниці ДФС (правонаступником якої є Поліська митниця Держмитслужби), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000186/2 від 28.01.2019 року; 2) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00186 від 28.01.2019 року. 
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року адміністративний позов - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000186/2 від 28.01.2019р.. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00186. Стягнено на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень  Рівненської митниці ДФС  судовий збір у розмірі 1536,80 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 30.10.2019 року не погодилась Поліська митниця Держмитслужби (як правонаступник відповідача Рівненської митниці ДФС) та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому  рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що при проведенні митним органом, відповідно до ст.54 МК України, контролю визначення декларантом митної вартості легкового автомобіля марки «Skoda», модель «Oktavia», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 за поданою МД №UA204010/ 2019/ 201240 , було встановлено, зокрема, що заявлена митна вартість товару 8500 євро є нижчою наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Також зазначає апелянт, що декларантом не надано документів, що свідчили б про факт оплати транспортного засобу (банківські платіжні документи, чеки, касові документи тощо), копії митної декларації країни відправлення (Німеччина) для підтвердження формування вартості транспортного засобу на експорт. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу та розміру фактично сплачених коштів. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що 18.01.2019р. та 21.01.2019р. декларантом на електронне повідомлення митниці стосовно необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, надано інформацію щодо підтвердження пробігу (показників одометра), однак жоден з витребуваних митницею документів не надано. У зв`язку з ненаданням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-ч.4 ст.53 МК України та відповідно до ч.5 ст.54 МК України, за результатами проведеної відповідно до ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом, відповідачем правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 28.01.2019 р. № UA204000/2019/000186/2. Митну вартість товару визначено на підставі інформації, згідно форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2, на рівні 14400 євро. Таким чином, вважає апелянт, що посадові особи Рівненської митниці ДФС діяли відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позову немає. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.10.2019 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 30.10.2019 року - без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.01.2018р. позивач ОСОБА_1 уклав з Elia Commerce & Consalting (Німеччина) договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля: марки «Skoda», модель «Oktavia Combi 2.0 TDI», номер шасі НОМЕР_1 , номер паспорту транспортного засобу НОМЕР_4 , дата першого допуску до експлуатації 01.10.2015 р., вартістю 8500,00 євро. Також у договорі вказано, що транспортний засіб має недоліки та зазначено, що його поставка відбудеться 04.01.2019р. (а.с. 16, 17-18, 99, 106). 
15.01.2019 року декларантом позивача - ПП «А-2» було подано до митного органу митну декларацію №UA204010/2019/201240 для митного оформлення ввезеного на територію України легкового автомобіля марки «Skoda», модель «Oktavia», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначення для використання по дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), двигун дизель, номер (маркування) двигуна - CRM, робочий об`єм циліндрів - 1968 см3, колісна формула - 4х2, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, тип кузова легковий універсал. Країна відправлення/експорту Німеччина. В графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 8500 євро, в графі 45 «коригування» вказано 273145,35 грн. (а.с. 65, 112-113). 
Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) №GFZNE 1283 від 04.01.2019р. (а.с. 98, 105-106); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA204010/2019/200980 від 14.01.2019р. (а.с. 95-96); акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2019/000490 від 05.01.2019р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 01.10.2015р. (а.с. 103, 108-109); договір про надання послуг митного брокера №78 від 04.01.2019р. (а.с.107); заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів №840/17-37 від 09.02.2017р.; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_5 від 08.05.2015р. (а.с. 66); паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_7 від 27.09.1997р. (а.с. 27). 
15.01.2019 року Рівненською митницею ДФС, за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, розпочато процедуру консультації із декларантом, шляхом направлення електронного повідомлення про те, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. 
На вказане електронне повідомлення декларант листом від 17.01.2019р. №17/01-01 повідомив митницю про те, що всі наявні документи були надані. Додаткових документів надаватися не буде (а.с. 21). 
У зв`язку з ненаданням документів згідно переліку вказаного в повідомленні митниці, відповідачем 28.01.2019 року прийнято Рішення №UA204000/2019/000186/2 відповідно до якого митну вартість легкового автомобіля: марки «Skoda», модель «Oktavia», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 визначено за резервним методом у розмірі 14400 євро (а.с. 11-12). 
Відмову у митному оформленні транспортного засобу митниця оформила Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2019/00186, у якій зазначено, що причиною її є те, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом усіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 28.01.2019р. №UA204000/2019/000186/2 відповідно до вимог Розділу ІІІ (статті 49-66), ст.256, ст.257 Митного кодексу України (а.с. 13-14). 
Надалі випуск вищезгаданого легкового автомобіля, що був у використанні, марки «Skoda», модель «Oktavia», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 було здійснено за митною декларацією від 31.01.2019р. №UA204010/2019/203366, з врахуванням ч.7 ст.55 Митного кодексу України (а.с. 15). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування Рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, виходячи з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. 
Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. 
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. 
Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України). 
Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України). 
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України). 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України). 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України). 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України). 
Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Аналогічна правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа № 805/2713/16-а). 
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. 
Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в частині четвертій  статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затв. наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р.. 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. 
Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. 
Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: легкового автомобіля марки «Skoda», модель «Oktavia», номер шасі НОМЕР_1 . 
У графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2019/000186/2 від 28.01.2019 року зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною рахунку щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки не подано додаткових документів, витребуваних митницею. Зазначено, що орган доходів і зборів володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару згідно форм митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 вартість імпортованого КТЗ становить 14400 євро, що перевищує заявлену митну вартість КТЗ (8500 євро). Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованю експертною організацією; копію митної декларації країни відправлення; касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу. Митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості, згідно  ст. 64 МК України. Вартість транспортного засобу визначена на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006р. №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів», наказу ДФСУ від 11.09.2015р. №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», наказу Мінфіну від 31.07.2015р. №684 «Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів» та ст.31 МК України, ч.4 ст.337 МК України. 
Так, матеріалами справи підтверджується, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, зокрема: рахунок - фактуру (інвойс) №GFZNE 1283 від 04.01.2019р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA204010/2019/200980 від 14.01.2019р.; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA209020/2019/000490 від 05.01.2019р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 01.10.2015р.; заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів №840/17-37 від 09.02.2017р.. 
Судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що відповідач, обмежився у спірному рішенні лише загальним висновком про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, не зазначивши при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими та в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах, а також причини неможливості перевірки даних на підставі наданих декларантом документів. 
Також суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що витребування, зокрема, касових або товарних чеків, ярликів, інших документів роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості імпортованого транспортного засобу є безпідставним, оскільки оплата за автомобіль здійснена готівкою, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойс) №GFZHE1283 від 04.01.2019р., який було надано до митного оформлення. 
Крім цього, відсутність висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією та копії митної декларації країни відправлення не може бути самостійною підставою для висновків про наявність розбіжностей у даних щодо митної вартості товару. 
Тому, доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд вважає необґрунтованими. 
Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу. 
За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. 
Як уже зазначалося, сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, лише, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним. 
Крім цього, суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних фактичних підстав для сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товарів в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості не зазначено. При цьому, форми митного контролю за індексом 105-2 та 106-2 є лише одними з видів митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, однак не встановлюють ціну транспортного засобу. 
Доводи відповідача (апелянта) про те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04.01.2018р. продавець гарантує, що транспортний засіб знаходиться у його власності та не обтяжений правами третіх осіб, однак, згідно технічного паспорту на автомобіль HF НВ1771 транспортний засіб належить фірмі FHB ORIGINAL GMBH, також було спростовано судом першої інстанції оскільки, що в графі С4.с свідоцтва про реєстрацію ТЗ вказано, що утримувач свідоцтва про реєстрацію ТЗ не є його власником. 

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущення порушень зі сторони декларанта (позивача) під час визначення митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно задоволив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                 постановив: 

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року в адміністративній справі №460/1454/19 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання  протиправними і скасування рішення та картки відмови - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови складено 18.05.2020 року