ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2020 р. 	Справа № 440/1011/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Чалого І.С. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 18.03.20 року по справі № 440/1011/20
за позовом      ОСОБА_1  
до   Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)                     
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного управління Міністерства юстиції (м.Суми), в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60807257, винесену 06.12.2019 державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Пантелей А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 21030,90 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваної постанови державного виконавця.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачеві.
Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з вказаним позовом, у зв`язку з чим постановив ухвалу про повернення позовної заяви, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя.   
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
На підставі положень ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не надано, а викладені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом не можуть бути визнані поважними, такими, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Так, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчук Північно-східного управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання протиправною та скасування постанови залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку, обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.
Роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.
Відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали суду від 27.02.2020 отримано позивачем 03.03.2020.
12.03.2020, через засоби поштового зв`язку, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 27.02.2020 позивачем надано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з зазначенням причин пропуску відповідного строку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З аналізу наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними документами.
Аналіз вищезазначених приписів свідчить, що повернення позову позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та визнання причин пропуску строку не поважними, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.
Як вже зазначалось, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, cуддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Тобто суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що повертаючи позовну заяву з підстав пропуску строку у зв`язку з ненадання належних доказів поважності причин пропуску строку, суд першої інстанції зазначив, що підстави, що дають позивачу право на пред`явлення визначених законом вимог виникли 03.01.2020, однак, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом лише 26.02.2020.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає, що з адміністративним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №60807257 позивач звернувся 24.02.2020 через засоби поштового зв`язку, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом (а.с. 3).
Стосовно дати (часу), коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, колегія суддів зазначає наступне.
З метою обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що 08.01.2020 позивач звернулась до державного виконавця для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, після чого позивачу стало відомо, що підставою винесення постанови про відкриття провадження ВП №60807257 слугувала заява Головного управління ДПС у Полтавській області про примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.05.2020.   
Позивачем зазначено, що про порушення своїх прав позивач дізнався лише 13.02.2020, а саме з отриманням, через засоби поштового зв`язку, відповіді на звернення від Головного управління ДПС у Полтавській області.
Аналогічні доводи зазначені позивачем в клопотанні про поновлення строку на звернення до суду з позовом наданому до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача стосовно того, що саме з отриманням відповіді на звернення до Головного управління ДПС у Полтавській області позивач дізнався про порушення своїх прав, а отже саме з 13.02.2020 почався десятиденний строк, визначений положеннями ст. 287 КАС України, на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №60807257.
Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо інформації викладеної в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції відкривши провадження по справі та реалізовуючи принцип офіційного з`ясування обставин у справі, мав можливість витребувати у позивача додаткові докази для перевірки зазначених у клопотанні фактів.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд не повинен тлумачити положення КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ).
Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що при реалізації пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
Так, Європейський суд з прав людини у п.27 рішення від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
За таких обставин, суд першої інстанції передчасно виніс оскаржувану ухвалу, у зв`язку з чим ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 18.03.2020 року порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 скасуванню, а справа № 440/1011/20 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 312, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 по справі № 440/1011/20 скасувати, справу № 440/1011/20 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Відлік означеного строку відраховується від дати отримання копії постанови та продовжується на строк дії карантину, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.С. Рєзнікова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    Я.В. П`янова