ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року	Львів	Справа № 465/1403/20 пров. № А/857/5044/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 30 березня 2019 року про повернення позовної заяви, постановлену головуючим суддею Дзеньдзюрою С. М. у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

                                                    В С Т А Н О В И В:

10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2154869 від 24 лютого 2020 року.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 11 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку ненаведенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду та відсутністю доказів в їх підтвердження.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 30 березня 2019 року визнано неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та повернуто позовну заяву.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, суддя першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неповажність причин пропуску нею строку звернення до суду, оскільки незадовільний стан здоров`я та самостійне лікування в домашніх умовах унеможливили вчасно звернутись за правовою допомогою, а відтак і звернутись до суду з вказаним позовом.
Оскільки апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, апеляційний суд відповідно до вимог частини другої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження в межах строку розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався тим, що зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як видно з матеріалів справи, ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 11 березня 2019 року відповідно до статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано їй десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліку позовної заяви, шляхом надання суду вмотивованої заяви про поновлення строку звернення до суду із наведенням поважних причин його пропуску та доказів на підтвердження цих обставин. 
Копії зазначеної ухвали позивачем отримано 16 березня 2020 року.
Апеляційний суд при вирішенні справи виходить з наступного.
20 березня 2020 року ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, яке обгрунтоване неможливістю через стан здоров`я скористатись правовою допомогою з метою оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2154869 від 24 лютого 2020 року, покликаючись при цьому на практику Європейського Суду з прав людини, згідно з якою правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму (справа «Іліан проти Туреччини»).
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частинами першою-другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Отже, чинним законодавством встановлено десятиденний строк звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, перебіг якого починається з дня, коли особі вручено таке рішення, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.
Для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, а також коли розпочався перебіг цього строку. При цьому, необхідно надати правову оцінку усім доводам позивача, викладеним у заяві про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав, тим самим встановити чи існували будь-які об`єктивні обставини, які б позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача. 
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом слугувала її незгода з прийнятою інспектором патрульної поліції Юсівов С. І. постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2154869 від               24 лютого 2020 року, копію якої їй було вручено в день прийняття постанови – 24 лютого 2020 року, коли і розпочався перебіг строку звернення до суду з даним позовом.
До суду позивач звернулася лише 10 березня 2020 року, тобто після спливу десятиденного строку звернення до суду.
Посилання позивача в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду на неможливість за станом здоров`я вчасно скористатись правовою допомогою для звернення до суду з даним позовом, суд першої інстанції правильно визнав неповажною обставиною, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження погіршення стану здоров`я чи фактів звернення за наданням медичної допомоги в період з 24 лютого 2020 року до моменту укладення договору про надання юридичної допомоги від 10 березня 2020 року № 5-ш.
Будь-яких інших підстав для поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено не було.
Відтак, наведені позивачем обставини щодо поважності пропуску нею строку звернення до суду не дають підстав для висновку, що він пропущений з поважних причин, що судом першої інстанції правильно встановлено.
Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від                28 березня 2018 року у справі №  809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі                     № 815/91/18.
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Ураховуючи викладені вище законодавчі норми, а також те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, та будь-яких обґрунтувань обставин і доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, 

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова від 30 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 465/1403/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 18.06.2020