УХВАЛА

28 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 215/2574/19
адміністративне провадження № К/9901/11542/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 215/2574/19 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
06 травня 2019 року позивач звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, яка виявилася в не підкорені ст.ст.3, 19, 22, 33, 34 Конституції України та притягти до адміністративної відповідальності згідно ст.60 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 20, 249, ч. 1 ст. 286 КАС України; захистити його права на інформацію шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради на фінансування робіт по ліквідації аварійної ситуації у жилих приміщеннях АДРЕСА_1 відповідно адміністративного договору з виконавчим комітетом Криворізької міської ради їх зазначенням окремим пунктом рішення; захистити його інтереси, пов`язані з правом на вільне пересування і свободу вибору місця проживання, пов`язаного з вчасним нарахуванням житлової субсидії домогосподарству відповідно наданих ОСОБА_2 заяв від 03 жовтня 2018 року, 09 січня 2019 року зобов`язанням виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради індивідуальним актом зареєструвати місце його перебування з 03 жовтня 2018р. за адресою: АДРЕСА_2 і здійснити розрахування житлової субсидії згідно заяви від 14 лютого 2019 року вх.С-129; для врегулювання питань аварійної ситуації у житлових приміщеннях: АДРЕСА_1 зазначити окремим пунктом рішення відповідно адміністративного договору з виконавчим комітетом Криворізької міської ради компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт, вимоги яких порушено виконавчим комітетом Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради згідно ст.249 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року, позов повернуто позивачеві.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, 24 квітня 2020 року від скаржника надійшла касаційна скарга.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Отже, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів першої та (або) апеляційної інстанцій лише в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту.
В свою чергу, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається:
неправильне тлумачення закону; 
застосування закону, який не підлягає застосуванню; 
незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відтак касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. 
Касаційна ж скарга в частині обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції наведеного не містить. Фактично скарга позивача в частині наведених обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи без зазначення того у чому конкретно полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що скаржником в касаційній скарзі не наведено підстав для касаційного оскарження, а саме: не зазначено про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм матеріального чи процесуального права при їх ухваленні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для її повернення. 
Відповідно до ч. 7 ст. 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
Керуючись статтями 248, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року у справі № 215/2574/19 - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко