Ухвала
 
30 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 130/2319/17-ц
провадження № 61-17641св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступники ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_4 , 
третя особа - державний нотаріус Жмеринської районної нотаріальної контори Вінницької області Суська Світлана Василівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 травня 2019 року у складі судді Заярного А. М. та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Денишенко Т. О., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У вересні 2017 року  ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_4 , третя особа - державний нотаріус Жмеринської районної нотаріальної контори Вінницької області Суська С. В., про визнання недійною заяви про відмову від прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та їх скасування.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 14 липня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку та земельної ділянки площею 3,8121 га. Вказаний будинок із господарськими спорудами вони збудували під час шлюбу за спільні кошти та спільною працею, який значився за адресою: АДРЕСА_1 , та належав їм на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок. Від 16 лютого 2016 року поштова адреса будинку змінена на АДРЕСА_2 . Земельна ділянка площею 3,8121 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521055300:06:002:0078, належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на нерухоме майно. Спадкоємцями померлого є вона та їхні із спадкодавцем дочки: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Також спадщину прийняла ОСОБА_4 шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Звернувшись до нотаріуса, вона довідалась, що все майно покійного успадкувала ОСОБА_4 на тій підставі, що вона відмовилась від спадщини.Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 16 травня 2016 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори, інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач успадкувала будинок у цілому, тобто їй належить право власності на увесь будинок. Також згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 березня 2016 року державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори, відповідач успадкувала земельну ділянку площею 3,8121 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521055300:06:002:0078, яка знаходиться за адресою: Браїлівська селищна рада Жмеринський район, Вінницька область. Вказані свідоцтва про право на спадщину за законом є недійсними, оскільки право на житловий будинок набуто спадкодавцем під час їхнього шлюбу, тому має право на 1/2 частини у спільному майні подружжя, тобто на 1/2 частини будинку, який не входить до складу спадщини. Тому до складу спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця, входить лише 1/2 частини житлового будинку та земельна ділянка. У матеріалах спадкової справи міститься заява             від 09 червня 2015 року від її імені, в якій вказано про те, що вона « ..спадщини, що залишилась після мого чоловіка ОСОБА_5 не прийняла і на неї не претендую». Проте це не відповідає дійсності. Спадщину вона прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця поживала разом із ним у спірному будинку. В заяві не вказано, що вона відмовилася від спадщини, а тим більше не зазначено, що вона відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_4 . Дійсно вона вказала, що не претендує на спадщину чоловіка, але таке сталося тому, що відповідач умовила її так зробити. Вона обіцяла і запевняла її, що буде здійснювати за нею догляд, оскільки вона є інвалідом першої групи, похилого віку та постійно хворіє, але відповідач її обманула і не дотримується домовленості щодо її догляду, а син відповідача - ОСОБА_6 виганяє її з будинку, каже, що весь будинок належить відповідачу і що він буде продаватись. У заяві вказано, що їй роз`яснено зміст статті 1272 ЦК України та зміст статті 60 ЦК України і що від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільній сумісній власності вона відмовляється. Але їй ніхто зміст вказаних статей не роз`яснював, про що в них йдеться вона не знає, ніхто їй не пропонував отримати свідоцтво про право власності на частку в спільній сумісній власності подружжя та вона від вказаного свідоцтва не відмовлялась.
 
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_3 , правонаступниками якої є:      ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , із урахуванням уточнених вимог, просила визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини від 09 червня 2015 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер          2-415, видане державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори 14 березня 2016 року ОСОБА_4 , яким посвідчено її право на земельну ділянку площею 3,8121 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521055300:06:002:0078, яка знаходиться за адресою: Браїлівська селищна рада, Жмеринський район, Вінницька область, зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за № 2-415, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28807574    від 18 березня 2016 року та запис про право власності за номером 13753613; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Жмеринською районною державною нотаріальною конторою 16 травня 2016 року ОСОБА_4 , яким посвідчено її право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 2-771 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок; стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати - оплату правової допомоги адвоката.
 
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 травня      2019 року у задоволенні позову ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відмовлено. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що той із подружжя, хто є живим, має право подати заяву, що він не претендує на одержання такого свідоцтва, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця, що й зробила            ОСОБА_7 , подавши відповідну заяву нотаріусу, з чого вбачається, що ОСОБА_8 відмовилась від 1/2 частини на будинок, який в цілому зареєстрований за її покійним чоловіком ОСОБА_5 ОСОБА_7 , яка мала право на спадкування частки після смерті чоловіка ОСОБА_5 відмовилася від неї безумовно і беззастережно, а також подала заяву нотаріусу, яка свідчить про те, що вона не претендує на одержання свідоцтва на 1/2 частини у спільному майні подружжя. Позивачем (правонаступниками) не доведено суду обставини, щодо яких вони помилялися при вчиненні правочину, який є предметом спору, у його суті та наслідках, також не надано доказів помилки щодо істотних обставин правочину. Позивач (правонаступники) розуміли наслідки вчинення відмови від спадщини, вчинили цю дію добровільно, без застережень певними умовами, без примусу та розуміючи суть вчиненого правочину.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, тому визнання її недійсною в судовому порядку здійснюється за певних обставин. При цьому, підстава недійсності відмови від прийняття спадщини має бути доведена належним чином у судовому порядку. Позивачем не надано суду належних доказів того, що ОСОБА_7 подала заяву про відмову від права на спадщину після смерті чоловіка саме під впливом відповідача, а також не надано суду належних доказів того, що відповідач зобов`язалась здійснювати догляд за нею.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У вересні 2019 року  ОСОБА_1  подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28 травня 
2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що нe має права відмовитись від своєї частки у спільному майні той із подружжя, який пережив, на користь інших спадкоємців, оскільки його частка не входить до складу спадкового майна. Заява ОСОБА_7 не була підставою вважати житловий будинок в цілому особистою власністю ОСОБА_5 .   

Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 , третя особа - державний нотаріус Жмеринської районної нотаріальної контори Вінницької області Суська Світлана Василівна, про визнання недійною заяву про відмову від прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та їх скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області                  від 28 травня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 04 вересня 2019 року призначити до судового розгляду на 08 квітня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик