КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 755/732/20
провадження № 22-ц/824/7908/2020
18 червня 2020 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів : 
судді-доповідача Кирилюк Г.М.,
суддів:  Рейнарт І.М.,  Семенюк Т.А.,
при секретарі  Примушку О. В. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, за участю стягувача - Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання дій неправомірними та скасування заявки на реалізацію житлової нерухомості, за апеляційною скаргою боржника  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року  у складі судді Виниченко Л.М.,
 
встановив:
 
13.01.2020 ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною  скаргою, в якій просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. щодо подання заявки на реалізацію житлової нерухомості, що знаходиться  за адресою:    АДРЕСА_1   від 22 листопада 2019 року неправомірними та скасувати  заявку на реалізацію вказаної  житлової нерухомості, яка скерована   за №3838  на  адресу ДП  "СЕТАМ".
В обґрунтування скарги посилалась  на  те,  що на  виконанні  у приватного виконавця виконавчого  округу  Львівської області Маковецького  З. В. перебуває виконавче провадження №60085654,  відкрите 17.09.2019  на підставі виконавчого листа №755/14905/2013, виданого 08.11.2013 Дніпровським районним судом  м. Києва   на підставі рішення третейського  суду   про стягнення  з  ОСОБА_2   на  користь  АТ "Укрсоцбанк" заборгованості по договору  кредиту   в сумі 323 027 грн 32 коп.  та третейського  збору  в сумі 3 630 грн 27 коп.  
03.01.2020, після  ознайомлення  з  матеріалами виконавчого  провадження,   стало  відомо, що  04.10.2019  приватним виконавцем виконавчого  округу  Львівської області Маковецьким З. В.  винесено постанову про  опис та арешт майна  боржника, а саме квартиру  загальною  площею  85,2 кв.м, що знаходиться  за адресою:   АДРЕСА_1 .
22.10.2019  в рамках цього  виконавчого провадження суб`єктом  оціночної діяльності  ФОП  ОСОБА_3 надано  висновок  про  вартість об`єкта оцінки для  його  реалізації  в межах  виконавчого  провадження.
11.11.2019  приватним виконавцем виконавчого  округу  Львівської області Маковецьким З. В. скеровано  запит  №3622 до  Сихівської  районної адміністрації  Львівської  міської ради  щодо надання  інформації  про  зареєстрованих осіб  за адресою: АДРЕСА_1 .
28.11.2019 на адресу приватного виконавця  надійшов лист  про  те,  що  за вказаною адресою   зареєстровано  місце проживання   ОСОБА_4 та дітей   ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22.11.2019  приватним виконавцем   виконавчого округу  Львівської області Маковецьким З. В. складено  заявку на  реалізацію  житлової  нерухомості, яку скеровано за №3838 на  адресу  ДП  "СЕТАМ"
Скаржник вважала,  що  такі дії  приватного виконавця по реалізації майна  є неправомірними, вчиненими з порушенням вимог пункту 28 Розділу  VІІІ Інструкції  з організації примусового  виконання  рішень, затвердженої наказом  Міністерства юстиції  України від 02.04.2012 №512/5 та  підпункту 3 пункту 3 Розділу  ІІ Порядку  реалізації  арештованого  майна, затвердженого наказом  Міністерства юстиції  України 29 червня  2016 року  №2831/5, оскільки ним не  долучено до  заявки на  реалізацію  житлової нерухомості  від 22.11.2019 копії  дозволу органу  опіки та піклування.
Також зазначила,  що 29.05.2019   головним державним виконавцем  Сихівського  ВДВС ГТУЮ  у Львівській області  у виконавчому провадженні  №41437371 щодо примусового   виконання  цього  самого виконавчого  листа винесена  постанова  про  повернення    виконавчого  документа з тих  підстав,  що  листом  від  06.07.2018  у наданні  дозволу   органу  опіки та піклування на реалізацію  нерухомого майна, право  користування  яким мають   діти,  відмовлено. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року  у задоволені скарги ОСОБА_7 відмовлено. 
  В апеляційній  скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким  її скаргу задовольнити.
Вважає помилковим та суперечливим  висновок  суду  першої  інстанції  про те, що її малолітні  онуки  не  відносяться  до категорії  членів сім`ї власника квартири, а тому  не  наділені правом  володіння  житлом, а лише мають право  проживання  у вказаній квартирі.
Крім цього, суд першої  інстанції  помилково врахував правові позиції  Верховного Суду, викладені  у постановах  від 03.10.2018  (справа  №206/4980/15,  від 20.03.2019  (справа  №1612/2343/12), від 06.11.2019  (справа  №346/432/16-ц), предмет спору  та обставини справи в яких кардинально відрізняється   від  даної справи, та не  врахував  правові  позиції, викладені  у постановах   Верховного Суду  від  18.12.20198  (справа  №755/10564/18,  від 25.11.2019  (справа  №718/482/15-ц), від  10.10.2019  (справа  №751/15667/15-ц, чим грубо  порушив норми процесуального права. 
Зазначила,  що правило, яке встановлено  у п.28  Розділу    VІІІ Інструкції  з організації примусового  виконання  рішень, затвердженої наказом  Міністерства юстиції  України від 02.04.2012 №512/5, а саме те, що  у разі  передачі на  реалізацію  нерухомого  майна,  право    користування  яким мають  діти,  необхідний попередній дозвіл  органів  опіки та піклування, застосовується  щодо  всіх дітей, які мають  право   користування  таким нерухомим майном,  незалежно від того є  вони  дітьми боржника чи ні,  адже   відповідно  до  Конвенції про права  дитини  держави-учасниці забезпечують  всі права, передбачені  цією  Конвенцією,  за кожною дитиною,  яка перебуває  в межах  їх юрисдикції.  
Вважає,  що   судом  першої інстанції   неправильно   застосовано  норми матеріального права,  що  є підставою для  скасування  оскаржуваної ухвали судом  апеляційної інстанції. 
В судове  засідання  учасники  справи не з`явились,  про  день, час та місце  розгляду справи  повідомлені  судом належним чином. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає    частковому  задоволенню  з таких підстав.
Як вбачається  з матеріалів справи,  29.05.2019  головним державним виконавцем  Сихівського  відділу державної виконавчої служби  міста Львів Головного  територіального  управління  юстиції  у Львівській області  Семеном  І.Р. при примусовому  виконанні  виконавчого  листа  №755/14905/2013 , виданого  08.11.2013  Дніпровським районним судом  м. Києва  про стягнення  солідарно  з ОСОБА_2.ОСОБА_10 , ОСОБА_9   на користь  ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по  договору  кредиту  в сумі 323 027,32 грн та суми третейського  збору  - 3 630,27 грн,  винесено постанов у про   повернення виконавчого  документу стягувачу. 
Підставою для  такого  повернення  слугувало те, що  при передачі  квартири АДРЕСА_2 , на реалізацію   встановлено,  що  за даною  адресою  зареєстровано ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 .  Відповідно  до  п. 28  Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5,   у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.  Згідно  листа від  06.07.2018  у наданні  дозволу   відмовлено (а.с.29).
Судом встановлено, що 17.09.2019   приватним виконавцем  виконавчого  округу  Львівської області   Маковецьким З. В.   відкрито  виконавче провадження  з виконання виконавчого  листа  №755/14905/2013, виданого  08.11.2013  Дніпровським районним судом  м. Києва  про стягнення  солідарно  з ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9   на користь  ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по  договору  кредиту  в сумі               323 027,32 грн та суми третейського  збору  - 3 630,27 грн.  
Постановою  приватного виконавця від  17.09.2019 накладено  арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить  боржнику  ОСОБА_2 .
Постановою  приватного виконавця від  09.10.2019 описано на  накладено  арешт на  майно, що належить  боржнику  ОСОБА_2 ,  а саме: квартиру  АДРЕСА_2 .
На замовлення  приватного  виконавця,  22.10.2019  ФОП ОСОБА_3 , який    діє  на  підставі Сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №1012/17  від  18.10.2017,  склав  висновок  про  вартість   об`єкта оцінки - трикімнатної    квартири,загальною площею  85,2 кв.м.,  розташованої  за адресою:  АДРЕСА_1 . Вид  вартості:  ринкова  вартість   реалізації  в умовах  вимушеного продажу.  Величина  вартості:            871 596 грн.
Згідно  листа   голови Сихівської  районної адміністрації Львівської  міської  ради  від  15.11.2019  №34-8141,  надісланого  на  запит  приватного  виконавця від  11.11.2019,  за  адресою:  АДРЕСА_1 зареєстровано  3 особи, а саме: ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
22.11.2019   приватний виконавець,  відповідно  до  вимог  абзацу 3 п.4 Розділу  ІІ Порядку  реалізації  арештованого майна,затвердженого  Наказом  Міністерства юстиції України №2831/5 від  29.09.2016, надіслав  Львівській філії  ДП  "СЕТАМ" заявку з метою  внесення  в Систему     реалізації  майна   інформації  про  проведення  електронних торгів  з реалізації   квартири, що  знаходиться  за адресою:  АДРЕСА_1 .
 Відмовляючи у задоволенні  скарги ОСОБА_2 на  дії  приватного виконавця Львівської  області Маковецького  З. В. ,  суд  першої  інстанції  виходив з того,  що  батьками  малолітніх ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , є  ОСОБА_4 та ОСОБА_11 .  Матеріали справи не  містять  доказів,  що   скаржниця є  опікуном  малолітніх  дітей, а тому у разі передачі на реалізацію нерухомого майна,  в якому зареєстровані діти, які не є  дітьми боржника,  попередній дозвіл органів опіки та піклування отримувати не  потрібно. 
Колегія суддів не  може  погодитись  з таким висновком  суду першої  інстанції  оскільки  він  не  відповідає   вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.
Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня  2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядку реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».
Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):
- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;
- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України  від  02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;
- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);
- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;
- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.
У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.
У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах  від 18 березня  2020  року  в справі  № 643/14556/15-ц,  від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження  № 61-12151св19).
Встановивши,  що  приватному  виконавцю перед реалізацією спірної квартири було  відомо  про  те, що  в ній зареєстровані та проживають малолітні онуки боржника -   ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,   ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому  останній  не направив  до Львівської  філії  ДП «СЕТАМ», разом із заявкою на реалізацію арештованого нерухомого майна від 22.11.2019 № 3838, копію дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду на реалізацію нерухомості, право користування якої мають малолітні діти,  суд  першої  інстанції  дійшов помилкового  висновку про те, що такі дії приватного виконавця є неправомірними.
Судом першої  інстанції  помилково  враховано   висновки  Верховного  Суду, викладені  в постановах від  03 жовтня  2018 року   у справі  №206/4980/15,     від 20 березня  2019  року у справі  №1612/2343/12,  від 06 листопада  2019 року  у справі  №346/432/16-ц, оскільки останні містять  висновки щодо застосування  норм  права  у інших правовідносинах,  ніж  в даній справі.
Той  факт,  що  ОСОБА_2 не є  опікуном  малолітніх  дітей, не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти.
За таких обставин   колегія суддів  дійшла висновку, що  доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а  ухвала  суду першої  інстанції  підлягає  скасуванню з ухваленням  нового  рішення  про визнання   дій  приватного виконавця виконавчого  округу  Львівської  області Маковецького  З. В. щодо  подання  заявки від 22.11.2019 на  реалізацію  житлової нерухомості, що  знаходиться  за адресою:  АДРЕСА_3 неправомірними.
В іншій  частині  вимог  скарга  підлягає задоволенню частково  з таких підстав. 
Відповідно  до  ч.2 ст. 451 ЦПК  України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
З огляду  на  встановлення  обґрунтованості скарги,  колегія суддів вважає, що  належним способом  захисту  прав боржника у виконавчому  провадженні   буде    покладення  на  приватного  виконавця виконавчого  округу  Львівської  області Маковецького  З. В. обов`язку  усунути допущене  порушення відповідно  до  Закону   України "Про виконавче провадження".
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року  скасувати.
Постановити нове судове  рішення.
Скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати  дії  приватного виконавця виконавчого  округу  Львівської  області Маковецького  Зоряна  Вікторовича щодо  подання  заявки від 22.11.2019 на  реалізацію  житлової нерухомості, що  знаходиться  за адресою:  АДРЕСА_3 , неправомірними.
Зобов`язати приватного  виконавця виконавчого  округу  Львівської  області Маковецького  Зоряна  Вікторовича усунути порушення відповідно  до  Закону   України "Про виконавче провадження".
В задоволенні  скарги в  іншій  частині  відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  може  бути оскаржена  до  Верховного Суду   протягом  тридцяти днів  з дня  складення  повного  судового  рішення. 
Повне  судове рішення  складено  19 червня 2020 року.
            
Суддя-доповідач:                                                   Г. М.  Кирилюк 
            
Судді:                                                                      І. М.  Рейнарт 
 
                                                                                 Т. А. Семенюк