ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2020 року 
Київ
справа №802/1028/17-а
адміністративне провадження №К/9901/37754/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,
суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріт Спорт Україна»
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 (Головуючий суддя Матохонюк Д.Б., судді: Сапальова Т.В., Боровицький О.А.)
у справі  № 802/1028/17-а  
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріт Спорт Україна» 
до Головного управління ДФС у Вінницькій області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

                                                      В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стріт Спорт Україна» (далі - позивач, ТОВ «Стріт Спорт Україна») звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Вінницькій області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 08.06.2017 № 0004601400.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2017 адміністративний позов задоволено.
Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2017 та відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2017.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит може бути тільки дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, оскільки положення пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України надають право на віднесення сум податку до податкового кредиту по події, яка відбулася раніше, в тому числі і за датою отримання платником податку товарів/послуг. Надані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій. Також позивач зазначає, що з 01.01.2017 не передбачено право проведення податковими інспекціями документальних та фактичних перевірок відповідно до внесених змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII.
Відповідач письмово проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Колегія суддів зазначає, що переоцінка встановлених судами обставин справи, а також додаткова перевірка доказів, не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції).
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 28.04.2017 по 10.05.2017, на підставі наказу від 28.04.2017 № 722, направлення від 28.04.2017 № 780, згідно з  підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пунктом 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, посадовою особою Калинівської ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Стріт Спорт Україна» з питань дотримання своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Сейтон Груп» за грудень 2016 року, за результатами якої складено акт від 16.05.2017 № 421/1401/40258128.
За висновками акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог підпункту «е» пункту 201.1 статті 201, пункту 198.1 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого у податковій декларації за грудень 2016 року занижено позитивне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за грудень 2016 року на суму 382  920 грн та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду у загальній сумі 382  920 грн.
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 08.06.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0004601400, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 478  650 грн, в тому числі 382  920 грн - за основним платежем та 95  730 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем надані первинні документи, які підтверджують факт отримання ним послуг. Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність реального вчинення господарської операції, оскільки з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.  
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата списання  коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг. Оскільки ТОВ «Стріт Спорт України» не виконано умов договору в частинні оплати послуг, що свідчить про відсутність понесення позивачем витрат за договором про надання ТОВ «Сейтон груп» послуг, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність формування позивачем податкового кредиту.
Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. 
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з  придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Судами встановлено, що 19.12.2016 року між ТОВ «Стріт Спорт Україна»   (замовник) та ТОВ "Сейтон груп" (виконавець) укладено договір надання послуг № 14 відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги замовнику відповідної якості, а замовник зобов`язується прийняти їх та здійснити оплату. Предметом договору є послуги порошкового фарбування металевих виробів, збирання пакування виробів.  Оплата послуг проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок виконавця на підставі акту надання послуг протягом 5 робочих днів. Загальна сума  Договору визначається у розмірі 2   297   520,00 грн., в т.ч. ПДВ.»
В підтвердження виконання вказаних послуг ТОВ «Сейтон Груп», позивачем надано наступні документи: акт №15 здачі -прийняття робіт (надання послуг) від 21.12.2016; дилерський контракт від 31.03.2016; податкову накладну № 2102 від 21.12.2016;  платіжні доручення № 219 від 22.02.2017, виписки із банківського рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.12.2016. по 31.03.2017.
Окрім того, в підтвердження подальшого використання обладнання, позивачем надано наступні документи: договора підряду облаштування спортивних майданчиків № 290/12 від 26.12.2016, №226/12 від 23.12.2016, №254/12 від 23.12.2016, №301/12 від 26.12.2016; акти приймання виконаних будівельних робіт №1, № 2 за грудень 2016 року; видаткові накладні №РН -0000008 від 22.12.2016,  №РН -0000009 від 22.12.2016, №РН -0000010 від 22.12.2016, №РН -0000011 від 22.12.2016, № ЧВ00000009 від 07.10.2016, № ВН 00000030 від 20.10.2016.  
Надані позивачем первинні документи, по взаємовідносинам із контрагентом, підписані відповідальними посадовими особами та скріплені печатками юридичних осіб, крім того, містять інші відомості та реквізити, наявність яких визнана обов`язковою ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".   
Окремі дефекти в оформленні первинних документів не можуть слугувати підставою для висновку про нереальність господарських операцій, якщо надані платником податків документи в своїй сукупності підтверджують реальність таких операцій.
Колегія суддів зазначає, що право платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту закон ставить залежно від першої із визначених в ньому подій (дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг), при цьому таке право обов`язково має бути підтверджено належним чином оформленою податковою накладною, яка надається продавцем товарів/послуг покупцю після її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є придбання або виготовлення товарів/послуг та подальше їх використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду апеляційної інстанції, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.
Оскільки за правилами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. В даному випадку такою подією була дата отримання платником податку послуг. 
Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про підтвердження фактів реального придбання товарів, встановлених під час судового розгляду, з урахуванням приписів пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про непідтвердження реальності господарських операцій внаслідок відсутності оплати з боку позивача за надані контрагентом послуги та протиправне формування податкового кредиту з огляду на правила формування податкового кредиту, за якими він формується по першій із подій.
         За правилами статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стріт Спорт Україна» задовольнити. 
         Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 скасувати.
      Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.07.2017 залишити в силі.
 Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	  	  І.А. Васильєва	
Судді:	  	  С.С. Пасічник	
 	  	  В.П. Юрченко