ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003229 пров. № А/857/3222/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                               Мікули О. І.,
суддів          -                                                       Курильця А.Р., Кушнерика М. П., 
з участю секретаря судового засідання -     Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.003229 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Мричко Н. І., 
час ухвалення рішення - 18.09.2019 року, 
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складення повного тексту рішення - 23.09.2019 року,

                                                           в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом  до відповідача - Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Рудненської селищної ради від 21 травня 2019 року №1181, яким відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та зобов`язати Рудненську селищну раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку, згідно з поданим нею викопіюванням.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова від 21 травня 2019 року №1181 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 . Зобов`язано Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій із посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, покликаючись на те, що позивачем при поданні заяви на розробку проекту землеустрою не зазначено жодних із випадків передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам. Також скаржник зазначав, що, враховуючи те, що проект детального планування території не розроблявся, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою суперечить ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.003229 залишено без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувані рішення прийняті з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягають скасуванню, покликаючись на те, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 4610165500:01:004:0220, яка придбана на підставі укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 06 березня 2019 року, реєстраційний №258. Зазначає, що про рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року він дізнався 12 лютого 2020 року із ЄДРСР, а тому 20 лютого 2020 року звернувся із запитом до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про надання інформації щодо можливих звернень будь-яких осіб про надання земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку. Звертає увагу, що на момент розгляду Рудненською селищною радою Залізничного району м. Львова і прийняття нею відповідного рішення №1181 від 21 травня 2019 року, що є предметом позовних вимог ОСОБА_2 , земельна ділянка (її частина), яку хоче отримати позивач у власність або користування вже перебувала у його власності. Також зазначає, що із долученого ОСОБА_2 графічного викопіювання земельної ділянки вбачається, що межі земельної ділянки, яка є предметом заяви позивача і яку остання хоче отримати, проходить (повність та/або частково) по межах земельної ділянки за кадастровим номером 4610165500:01:004:0220, власником якої є ОСОБА_1 . Таким чином, вважає, що судом першої інстанції передчасно прийнято рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки, задовольняючи позовні вимоги, судом було вирішено питання про його права та інтереси. Просить скасувати рішення суду першої і апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відзив на цю апеляційну скаргу, в якому зазначає, що виконання оскаржуваного рішення суду передбачає лише надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак системний аналіз  ст.40, ст.81, ст.116, ст.121, ст.118 ЗК України вказує на те, що виготовлення землевпорядної документації є лише одним із етапів набуття  громадянами права власності на земельні ділянки і сам по собі не породжує в особи права власності на землю. Звертає увагу, що Рудненською селищною радою Залізничного району м. Львова ні на етапі розгляду справи по суті, ні на стадії оскарження не згадувалося про те, що нею вже приймалося позитивне рішення про приватизацію (передачу у власність чи оренду) земельної ділянки, яка була об`єктом законного інтересу позивача. Таким чином, вважає, що селищна рада не вбачала у зверненні ОСОБА_2 загрози правам ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1 . Крім того, зазначає, що з доданих до апеляційної скарги документів не вбачається, що належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка по АДРЕСА_1 саме тою частиною АДРЕСА_1 , примірне розташування якої зображено на графічному матеріалі доданому позивачем до її заяви. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Позивач - ОСОБА_2 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Представник апелянта - ОСОБА_3 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.
Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, а тому суд вважає можливим проведення розгляду справи без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача і представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Рудненської селищної ради із заявою, в якій просила виділити їй земельну ділянку по АДРЕСА_2 під будівництво та обслуговування житлового будинку. 
Рудненська селищна рада рішенням №458 від 15 травня 2017 року погодила ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки на АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0600 га, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель, що не надані у власність або користування (а.с 46). 
На стадії виготовлення технічної документації з`ясувалося, що вказана земельна ділянка вже приватизована, перебуває у власності іншої фізичної особи. У зв`язку з такими обставинами Рудненська селищна рада прийняла рішення №638 від 13 жовтня 2017 року, яким скасувала рішення №458 від 15 травня 2017 року "Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки, згідно затвердженого кварталу та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 (а.с 47). 
04 січня 2018 року позивач звернулася із заявою до Рудненської селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 . За результатами розгляду її заяви Рудненська селищна рада прийняла рішення № 746 від 13 лютого 2018 року, яким відмовила гр. ОСОБА_2 у погодженні місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 згідно з поданим викопіювання в смт Рудне (а.с. 48). Позивач оскаржила таке рішення Рудненської селищної ради в судовому порядку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року у справі №813/858/18 позов задоволено частково; визнано протиправним рішення Рудненської селищної ради від 13 лютого 2018 року №746 в частині відмови в погодженні ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов`язано Рудненську селищну раду вирішити питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, згідно з поданим викопіювання по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с. 56-63).
27 серпня 2018 року позивач звернулася до Рудненської селищної ради із заявою (а. с. 55), в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з врахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 813/858/18. До заяви, зокрема, додала графічні матеріали з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 56-63).
За результатами звернення позивача від 27 серпня 2018 року №Т-744, Рудненська селищна рада, враховуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року та висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів, прийняла рішення № 974 від 17 жовтня 2018 року (а.с. 49), яким відмовила ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,060 га, згідно з поданим викопіюванням по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено статтю 144 Конституції України, пп.34 п.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 118, 121 Земельного кодексу України. 
Не погоджуючись з вказаним рішення Рудненської селищної ради, позивач оскаржила таке в судовому порядку. 
Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року у справі № 462/7160/18 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова №974 від 17 жовтня 2018 року "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку"; зобов`язано Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву ОСОБА_2 від 27 серпня 2018 року (вхідний реєстраційний № Т-744) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,600 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова подати звіт про виконання цього рішення суду; встановлено строк для подання звіту - сорок календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили (а.с. 64-68).
Згідно з витягом з протоколу №90 засідання комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів від 08 травня 2019 року зафіксовано, що за наслідками голосування з питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 за" проголосувало 2, "проти" - 0, "утримались" 2, постановили передати на розгляд сесії (а.с. 74).
Відповідно до поіменного голосування на 2-му пленарному засіданні 8-ї сесії 7-го демократичного скликання Рудненської селищної ради від 21 травня 2019 року зафіксовано, що за наслідками голосування з питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 за" проголосувало - 8, "проти" - 0, "утримались" 15 депутатів (а.с 75).
За результатами звернення позивача від 27 серпня 2018 року № Т-744, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, Рудненська селищна рада враховуючи висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів прийняла рішення №1181 від 21 травня 2019 року "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 (а.с. 50), яким відмовила громадянці ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з підстав відсутності проекту детального планування вказаної території. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено ст. 144 Конституції України, пп.34 п.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 118, 121 ЗК України.
Не погодившись із рішенням Рудненської селищної ради від 21 травня 2019 року № 1181 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 , позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутність проекту детального планування території, на яку покликається  відповідач, як на підставу відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не може бути перешкодою для задоволення заяви  позивача від 27 серпня 2018 року, оскільки законодавство такої не вказує, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Рудненської селищної ради від 21 травня 2019 року № 1181 підлягає задоволенню, а належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_2 , є зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ст.40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.
Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Ст.116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в) частини 3 статті 116 ЗК України).
Згідно зі ст.121 ЗК України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Таким чином, громадяни України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в місті площею не більше 0,10 га із земель комунальної власності.
Ч.6 ст.118 ЗК України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Отже, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм дій щодо розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови. При цьому, ЗК України зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова № 1181 від 21 травня 2019 року не містить передбачених ч.7 ст.118 ЗК України підстав для відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача та, відповідно, для ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що відсутність проекту детального планування території, на яку покликається  відповідач, як на підставу відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не може бути перешкодою для задоволення заяви  позивача від 27 серпня 2018 року, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Рудненської селищної ради від 21 травня 2019 року № 1181 підлягає задоволенню, а належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_2 , є зобов`язання відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням.
Щодо доводів апелянта про те, що надання дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 порушує його право, оскільки така земельна ділянка накладається на його земельну ділянку, то колегія суддів такі відхиляє та зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням, який міститься в матеріалах справи.
Задовольняючи позов, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції зобов`язав Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням. 
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він є власником земельної ділянки загальною площею 0,1200 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610165500:01:004:0220, яка придбана на підставі укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 06 березня 2019 року, реєстраційний №258.
Разом з тим, колегія суддів, звертає увагу, що ні у матеріалах справи, ні у долучених до апеляційної скарги документах не міститься доказів на підтвердження того факту, що земельна ділянка за кадастровим номером 4610165500:01:004:0220 є предметом розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку.
При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відмова Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку ОСОБА_2 полягала у відсутності проекту детального планування вказаної території (а.с.50).
Колегія суддів зазначає, що селищна рада жодного разу не зазначає, що нею вже приймалося позитивне рішення про приватизацію (передачу у власність чи оренду) земельної ділянки, яка була предметом розгляду, а тому, враховуючи наведене вище, колегія суддів не вбачає підстав, які б слугували загрозою правам ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1 . 
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність (це початковий  етап процедури приватизації).
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 18 квітня 2018 року у справі № 522/17384/16-а та від 22 травня 2018 року у справі № 468/1263/17-а.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 323, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.003229 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя	 	О. І. Мікула 	
Судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 01 червня 2020 року.