УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/1633/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 60 Доповідач Шевчук А. М.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Микитюк О.Ю., Григорусь Н.Й.,
з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №278/1633/19 за позовом  ОСОБА_1  до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна 
за апеляційною скаргою Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Просила: зняти арешт із усього належного їй майна, накладений постановою державного виконавця Бєльського О.С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження №42875756; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна запис за №15294349 про арешт належного їй майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт належного їй нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця Бєльського О.С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження №42875756. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 05 липня 2017 року в справі №278/832/17 у солідарному порядку з неї та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» стягнута заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року №ML-010/305/2008 в сумі 102 837,03 дол. США., що еквівалентно 2 552 003,74 грн., а також - в рівних частинах судові витрати по 20 840,62 грн. із кожного. Рішення набрало законної сили 18 жовтня 2017 року та судом видані виконавчі листи. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02 травня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження, а саме - стягувача, з ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на ОСОБА_3 . 03 травня 2019 року ОСОБА_3 прийняв від ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2008 року №ML-010/305/2008 у сумі 102 837,03 дол. США. та судові витрати в сумі 41 681,24 грн., про що надав розписку. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2019 року виконавчі листи, видані на виконання заочного рішення суду від 05 липня 2017 року, визнані такими, що не підлягають виконанню. Державний виконавець 12 червня 2019 року закрив виконавчі провадження №55248946 і №55248908 та припинив чинність арешту майна боржника в межах зазначених виконавчих проваджень. Однак, під час оформлення договору дарування будинку з`ясувалося, що усе її майно знаходиться під арештом. Посилаючись на положення частин першої та другої ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що арешт на належне їй майно має бути знятий, оскільки виконавче провадження, в межах якого такий арешт накладений, закінчене. Наявність арешту порушує її права, як власника майна.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2019 року позов задоволено. Знято арешт з належного  ОСОБА_1  майна, накладеного постановою державного виконавця Бєльського О.С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження №42875756 та  виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження рухомого майна та з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт належного  ОСОБА_1  майна, накладений постановою державного виконавця Бєльського О.С. від 19 березня 2015 року в межах виконавчого провадження №42875756. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначає, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №42875756 із виконання виконавчого напису від 27 січня 2014 року №330, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на предмет іпотеки –житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 1 000 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час вчинення відповідної виконавчої дії, державним виконавцем 15 квітня 2014 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 82 367,63 грн. Із метою реального виконання виконавчого документа державним виконавцем 19 березня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми боргу 823 676,30 грн. Інформацію про обтяження внесено до державних реєстрів. На підставі п.9 частини першої ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час вчинення відповідної виконавчої дії, 25 лютого 2016 року державним виконавцем виконавче провадження завершено. Виконавчий документ та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу направлено на адресу ТзОВ «ОТП Факторинг Україна». Оскільки виконавчий збір з ОСОБА_5 не стягнутий, то підстави для зняття арешту з належного їй майна відсутні. Внаслідок несплати боржником виконавчого збору порушуються права держави.

Відзиву на апеляційну скаргу не находило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що виконавче провадження №42875756 звершене. Наявний на даний час арешт майна ОСОБА_1 не пов`язаний з виконанням виконавчого документу стосовно стягнення з останньої заборгованості.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, приймаючи до уваги невідповідність висновків обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1  просить зняти арешт із її майна, накладений державним виконавцем у межах виконавчого провадження №42875756.

Матеріалами справи доводиться та апеляційним судом установлено, що на виконанні у Житомирському районному відділі ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебував виконавчий напис від 27 січня 2014 року №330, вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. 

Так, державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Бєльським О.С. 08 квітня 2014 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №42875756 з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави, а саме: нерухоме майно – земельну ділянку площею 1 000 кв.м, кадастровий номер 1822085600:08:001:0660, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Сума грошових коштів, яка підлягала до стягнення за виконавчим документом – 823 676,30 грн. Боржник – ОСОБА_1 ; стягувач – ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.14-15).

Зміст першого речення частини першої ст.28 Закону України «Про виконавчий збір», яка діяла у такій редакції на час вчинення наступної виконавчої дії, передбачав, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру в строк для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 у наданий час для самостійного виконання виконавчий напис нотаріуса не виконала, старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Бєльським О.С. у межах виконавчого провадження №42875756 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 82 367,63 грн. (а.с.36).

Оскільки державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №42875756 та у строк для самостійного виконання виконавчий напис нотаріуса Іванишеною І.В. виконаний не був, то державною виконавчою службою 19 березня 2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешти на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення – 823 676,30 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу лише в межах суми боргу (а.с.37). Копія постанови направлена на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

25 лютого 2016 року старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області Бєльським О.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.9 частини першої ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

Отже, у межах виконавчого провадження №42875756 виконавчий напис нотаріуса був повернутий ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» з підстав, передбачених п.9 частини першої ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якої станом на час винесення постанови регулювала повернення виконавчого документа стягувачу та передбачала, що якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, то виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

На час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу редакція частини шостої ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язувала виділяти постанову про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, якщо виконавчий документ повертався стягувачу з підстав, передбачених п.9 частини першої ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що було вчинено у даному випадку. За частиною шостою ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла у такій редакції станом на час винесення постанови про повернення виконавчого напису нотаріуса ТзОВ «ОТП Факторинг Україна», у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1 частини першої ст.47, п.п.2 і 8 частини першої ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження зобов`язаний був відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Отже, постанова від 15 квітня 2014 року про стягнення виконавчого збору в сумі 82 367,63 грн. не була виділена в окреме виконавче провадження правомірно. 

Окрім того, частина перша ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла у такій редакції на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесення у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також окрім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії необхідні зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

За таких обставин, у постанові про повернення виконавчого напису нотаріуса стягувачу державний виконавець обґрунтовано не зазначив про зняття арешту, накладеного на майно боржника, оскільки правові підстави для цього відсутні. 

За наявності не скасованої постанови від 15 квітня 2014 року про стягнення виконавчого збору та нестягнення виконавчого збору відсутні підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_1 у рамках виконавчого провадження №42875756, а наявність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 лютого 2016 року не звільняє ОСОБА_1 при чинній постанові про стягнення виконавчого збору від його сплати.

Суд першої інстанції передчасно зняв арешт із майна позивача та задовольнив її позов у повному обсязі.

Обставини закриття виконавчих проваджень №№552438946,552448908, які пов`язані із виконанням заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 05 липня 2017 року, не мають правового значення для розгляду даного спору, оскільки позивач просить зняти арешт у межах іншого виконавчого провадження (№42875756), яке було відкрито на виконання іншого виконавчого документа (виконавчого напису нотаріуса), виконання якого відбувалося за часом значно раніше (у 2014-2016 роках) та нічого спільного, ніж кредитні правовідносини не має, хоча суд першої інстанції безпідставно переніс правовідносини, що мали місце у 2017 році та у подальшому при виконанні рішення суду про стягнення заборгованості, на спірні правовідносини, що мали місце при виконанні виконавчого напису нотаріуса.

Із огляду на вищевикладене, рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове судове рішення, яким позивачу відмовляється у задоволенні позову в повному обсязі, що відповідає приписам ст.376 ЦПК України, а судовий збір, понесений державною виконавчою службою за подання апеляційної скарги, покладається на позивача, оскільки рішення ухвалюється не на її користь, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити. 
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 1 152 грн. 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: 

Повний текст постанови складений 13 березня 2020 року.