Єдиний унікальний номер 226/295/20 
Номер провадження 22-ц/804/1046/20        

     

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
                            
27 березня 2020 року  Донецький апеляційний суд у складі:
судді-доповідача     Мальованого Ю.М.
суддів:                     Канурної О.Д., Соломахи Л.І.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (у письмо-вому провадженні) у приміщенні суду у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 226/295/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Фор-вард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Єв-ген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леоніді-вна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2020 року про передачу справи на розгляд іншого суду (суддя  першої інстанції Салькова В.С.), -   
В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису та-ким, що не підлягає виконанню.  
Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ки-ївського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., приватний виконавець виконавчого окру-гу міста Києва Павелків Т.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконан-ню передано на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва за підсудністю.  
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Димит-ровського міського суду Донецької області від 23 січня 2020 року, справу направити до Димитровського міського суду Донецької області для вирішення питання про прийняття позовної заяви.  
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, подана ним з дотриманням правил ч.12 ст.28 ЦПК України та положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем його проживання та отримання пенсії, а саме в м. Мирноград Донецької області. При цьому зазначив, що приватний виконавець Павелків Т.Л. може вчиняти виконавчі дії у відкритому ним  05 грудня  2019 року виконавчому провадженні № 60800684, де позивач є боржником, а АТ «Банк Форвард» стягувачем, також у м. Мирнограді Донецької області за місцем проживання та отримання пенсії боржником. Інших місць виконання виконавчого напису з постанови про відкриття виконавчого провадження не вбачається. 
Зазначає, що суд не вдався до аналізу  суті заявлених вимог, не врахував, що предметом по-зову є правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем щодо виконання умов кредит-ного договору та випливають із захисту прав споживачів, тому як споживач послуг, він має право за власним вибором подати позовну заяву за зареєстрованим місцем проживання  чи перебування, що передбачено ч. 5 ст. 110 ЦПК України.  
Копія апеляційної скарги отримана відповідачем АТ «Банк «Форвард» 10 березня 2020 року, третіми особами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. - 10 березня 2020 року (а.с. 49,50). 
Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивача учасниками справи на час розгляду справи не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не переш-коджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеля-ційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Передаючи справу на розгляд Голосіївського районного суду м. Києва Димитровський місь-кий суд Донецької області керувався положеннями ч. п. 1 ч. 1 ст.  31 ЦПК України.  При цьому суд виходив з того, що вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконан-ню, не є способом захисту прав споживача, відтак на правовідносини, що виникли між сторонами за цим позовом, не поширюються положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність. За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позов повинен пред`являтися за місцезнаходженням відповідача АТ «Банк Фо-рвард», що територіально відноситься до Голосіївського районного суду м. Києва.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступ-не.
Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивіль-ного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи ін-тересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з циві-льних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам циві-льного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні переві-рити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.
Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2  розділу I ЦПК України.
Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивіль-них справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирі-шення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.
Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, за змістом ч. 2 ст. 27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридич-них осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Водночас згідно з правилами, які врегульовані ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягува-ча про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повер-нення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії прова-дяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 2 вказаного Закону передбачено, що приватний виконавець приймає до виконан-ня виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
У разі альтернативної підсудності справи саме позивач має право на вибір між кількома су-дами, яким підсудна справа.
Із матеріалів справи убачається, що 05 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчо-го округу міста Київ Павелків Т. Л. відкрито виконавче провадження № 60800584 з примусового виконання виконавчого напису № 6845, вчиненого 09 листопада 2019 року приватним нотаріу-сом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 61 135 грн. 61 коп. (а.с. 11). Сторонами виконавчого провадження є боржник ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та стягувач АТ «Банк Форвард», який знаходиться за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Саксаганського, буд. 105.  
Беручи до уваги наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивач з вказаним позовом має право звернутися за місцезнаходженням відповідача в порядку ст. 27 ЦПК України, або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, що передбачено ч. 12 ст. 28 ЦПК Украї-ни.
Оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження було відкрито приватним ви-конавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л.,  як наслідок місцем виконання виконав-чого напису нотаріуса є місто Київ, відповідно до ст.ст. 4, 24 Закону України «Про виконавче про-вадження».
Таким чином, позови про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає ви-конанню, можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем виконан-ня виконавчого напису.
Якщо позивач при пред`явленні позову не дотримався правил територіальної підсудності, суд, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України передає справу на розгляд іншого суду. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки предметом по-зову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позов за прави-лами альтернативної підсудності  за місцем проживання боржника до Димитровський міського суду Донецької області пред`явлений помилково, з чого і виходив суд першої інстанції.
Щодо доводу позивача про застосування до спірних правовідносин положень Закону Украї-ни «Про захист прав споживачів» в частині його прав на альтернативну підсудність, апеляційний суд відзначає, що вказаний закон не поширюється на правовідносини, що пов`язані з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
              Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і зали-шає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
  Керуючись статтями 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 23 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 27 березня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                          Ю.М. Мальований

Судді:                                                                                            О.Д. Канурна

                                                                                                       Л.І. Соломаха