УХВАЛА
Іменем України
29 травня 2020 року
м. Київ
справа № 727/11832/19
провадження № 61-4827ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва,
ВСТАНОВИВ:
Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва.
Чернівецька міська рада подала до суду заяву в якій просила, в порядку забезпечення позову, заборонити ОСОБА_1 чи будь-яким іншим фізичним або юридичним особам до набрання чинності судового рішення по справі виконувати будівельні роботи на об`єкті самочинного будівництва - добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та нежитлових офісних приміщень ( колишні квартири НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_1 ; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо самочинної добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3  та  нежитлових  офісних  приміщень ( колишні  квартири   НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 .
Свою заяву мотивувала тим, що предметом спору по даній справі є звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва по АДРЕСА_1 . Зазначає, що станом на день подачі заяви про забезпечення позову до суду, будівельні роботи щодо самочинного будівництва продовжуються.
А тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2019 року залишеною  без  змін  постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.
Заборонено ОСОБА_1 до набрання чинності судового рішення по даній справі, виконувати будівельні роботи на об`єкті самочинного будівництва - добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та нежитлових офісних приміщень ( колишні квартири НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_1 
Заборонено відділу реєстрації речових прав юридичного управління Чернівецької міської ради здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо самочинної добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та нежитлових офісних приміщень ( колишні квартири НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 .
Ухвала суду першої інстанції, із висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення даного позову.
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на  ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року в указаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2020 року касаційна скарга була залишена без руху та наданий заявнику строк на усунення недоліків.
В установлений судом строк заявник на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 березня 2020 року надіслав уточнену касаційну скаргу.
В касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржені судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваної постанови убачається, що предметом спору в даній справі є звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва
Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову. Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Таким   чином,   суди   попередніх   інстанцій,   дослідивши   усі   наявні  в  справі  докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства  дійшов  обґрунтованого  висновку  про  часткове  задоволення  заяви Чернівецької  міської  ради  про  забезпечення  позову  та  заборону ОСОБА_1 до набрання чинності судового рішення по даній справі, виконувати будівельні роботи на об`єкті самочинного будівництва - добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та нежитлових офісних приміщень ( колишні квартири НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 , що перебувають у власності ОСОБА_1 ; про заборону відділу реєстрації речових прав юридичного управління Чернівецької міської ради здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо самочинної добудови до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та нежитлових офісних приміщень ( колишні квартири НОМЕР_4 та НОМЕР_5) будинку АДРЕСА_1 .
Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права.
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за заявою Чернівецької міської ради про забезпечення позову в справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , де третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виступають: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю, Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                          Є. В. Петров
 
С. Ю. Мартєв
 
        В. М. Сімоненко