Ухвала
Іменем України 
17 березня 2020 року
м. Київ
справа № 311/1415/15-к
провадження № 51-732ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 травня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 листопада 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2020 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків – 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У межах наданого строку прокурор повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, прокурор у повторно поданій касаційній скарзі, як і попереднього разу, в обґрунтування незаконності оскаржуваних вироку та ухвали заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому у мотивувальній частині касаційної скарги прокурор знову фактично просить надати іншу оцінку доказам у кримінальному провадженні, ніж ту, яку вони отримали в результаті його розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, що не входить до повноважень касаційного суду.
Крім того, прокурор у своїй касаційній скарзі, як і попереднього разу, посилаючись на невідповідність ухвали апеляційного суду положенням ст. 419 КПК України, не вказує конкретно, які саме доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у зазначеному судовому рішенні.
Окрім цього, вимоги прокурора до касаційного суду про призначення нового розгляду в суді першої або апеляційної інстанції після скасування оскаржуваних вироку та ухвали є альтернативними та не узгоджуються з положеннями 
ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк. 
З огляду на те, що прокурор не були виконанні вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, його касаційну скаргу на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 травня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                             ОСОБА_3